První lebka z Čech s „os malare bipartitum". 11 



jařmové vůbec nedosahuje výběžek kosti skráňové a dolní část jedině 

 doplňuje oblouk jařmový. 



Zcela podobně končí na lebce mladého orang - utana s obou- 

 stranným „os malare bipartitum" chované v N. Y. Coll. of Physicians 

 and Surgeons, jejížto fotografii mi dr. A. Hrdlička laskavě zaslal 

 velmi vysoko t. j. již poblíže hornímu okraji oblouku jařmového. 

 Ostatně pozoroval také Breschet 28 ) podobné zakončení neb týž směr 

 švu mezijařmového na lebkách jiných opic (Simia sabaea, Simia seni- 

 culus a Stentor niger). Tato vysoká puloha a tento směr švu mezi- 

 jařmového zdá se tudíž býti charakteristickým pro lebky opičí. 



Vysoké položení mezijařmového švu na lebkách lidských ku př. 

 na oné dr. .Hrdličkou pozorované, musíme však spíše vysvětliti 

 okolností, že se tu jedná o zachování švu mezi středním a horním 

 bodem ossifikačním. 



Dle uvedeného můžeme tudíž hlavně 2 typy uspořádání švů 

 ínezijařmových resp. uložení jednotlivých částí při dvojité a trojité 

 kosti jařmové rozeznávati: Při prvním (A) jedná se o jednu dolní, 

 jednu přední (neb vnitřní) a jednu zadní (nebo zevní) část (srv. 

 obr. 7. Hypomalare, praemalare a postmalare); a sice mohou pak 

 hranice mezi přední a zadní části probíhati obloukovitě k orbitě zpět 

 (obr. 6. Ramraud et Renault, Testut) aneb šikmo nahoru a na zad 

 (obr. 3. a 4. Calori). 



V případu Caloriho zachoval přední ossifikační bod svou samo- 

 statnost. Isolovaná zadní část nebyla dosud popsána. 



Při druhém typu lze pak konstatovati buďto samostatnou ossi- 

 fikaci jedné dolní, jedné střední a jedné horní části (srv. obr. 8., 

 Riccardi) aneb pouze jedné dolní a jedné horní části. V tomto pádu 

 odpovídá pak dolní část buď nejníže položenému bodu ossifikačnímu 

 (obr. 1.) aneb spojenému dolnímu a střednímu bodu (obr. 5., případ dr. 

 Hrdličky). 



Při typickém, nejčastěji se vyskytujícím spůsobu rozdělení kosti 

 jařmové jest dolní část isolovaná, aniž by se dalo určiti, zda-li horní 

 (orbitální) část odpovídá splynutí jednoho horního a jednoho středního 

 aneb naopak jednoho předního a jednoho zadního bodu ossifikačního, 

 resp. byl- li ossifikační bod, z které horní Část svůj původ vzala, ve 

 středu neb více nahoře, v předu nebo více na zad pozdější kosti jař- 

 mové uložen. 



8 ) 1. c. Tab. 7., Obr. 7-9. 



