14 XXXVIII. J. Matiegka: 



Také Gruber poukazuje ve své monografii 36 ) na tyto poměry 

 u ssavců, z nichž někteří postrádají kosti jařmové vůbec (genus 

 Sorex, Echinops Telfairi, Centetcs — Tanrec — , Manis a Monotre- 

 mata) ; u jiných není alespoň oblouk jařmový úplný (Myrmecophaga, 

 Bradypus); mnozí nemají čelní výběžek kosti jařmové, který i tam, 

 kde jest vyvinut, nedosahuje někdy kost čelní. U 5 rodů ssavčích 

 (Erina< eus, Sus, Tapirus, Rhinoceros, Equus) vyskytuje se dle Grubera 

 pravidelně arcus maxillo-temporalis intrajugalis. 



U opic a člověka konečně jest výběžek čelní ku doplnění stěn 

 očnicových rozšířen v lamelu (proč. sphenofrontalis), která se spo- 

 juje pomocí švů s čelní kostí a s velkým křídlem kosti kolkové. 



Pokud se dvojité kosti jařmové týče, byla táž jako individuelní 

 anomalie u různých ssavců a sice také u opic pozorována ; pravidelné 

 se však u žádného druhu nevyskytuje. U anthropoid nich opic byla 

 dlouho marně hledána. Flesch popsal, jak již uvedeno, příklad 

 u orang-utana, v dvorním museu Vídeňském viděl jsem loňského 

 roku (1898) kostru mladé šimpanzy s dobře vyvinutou dvojitou kostí 

 jařmovou; o třetím případu podal mi dr. A. Hrdlička zprávu. 



Různé poměry u ssavců vysvětlují částečně fylogenetický význam 

 dvojité kosti jařmové. 



Ovšem žádá také Virchow 37 ) právem, aby tato anatomická po- 

 zorování srovnávací byla konána na větším počtu individuí, aby čistě 

 nahodilé nálezy, jaké i Laurillard, Breschet, l Gruber a j. uvádí, 

 byly hned jako takové poznány. 



Vezmeme-li za základ rozdělení kosti jařmové na tři Části (hypo- 

 malare, praemalare, postmalare) a jich ohraničení, jak nám případy 

 s osmalare bipartitum a tripartitum u člověka předvádějí, lze nálezy 

 u nižších ssavců vysvětliti tím způsobem, že u velké části (jak již 

 F. G. Cuvier a Laurillard a později Breschet udali) se nachází 

 pouze hypomalare, úplné neb neúplné, že zřídka se vyskytuje pouze 

 praemalare (myrmecophaga), a že u větší části k hypomalare při- 

 stupuje výběžek frontální, buďto hlavně v postmalarní nebo praema- 

 larní části vyvinutý 38 ), kdežto pouze u opic a člověka jsou všechny 



3S ) L. c. str. 38 a násl. 



37 ) L. c. 258. 



38 ) Jak měnivě se ossifikace zevního okraje očnice děje, jest patrno z toho, 

 že výběžek frontální někdy až do zadního konce kosti jařmové odstupuje (ku 

 př. Canis), někdy naopak od předního (Ursus), ba že někdy jeho ossifikace se 

 provede částečně (Elephas) aneb dokonce pouze od horní čelistní kosti (Dasy- 

 procta aguti) aneb naopak částečné (hlavně Phoca), ba i vůbec pouze od kosti 

 skráňové (ku př. Prosimiae, někdy Felis atd.) 



