První lebka z Čech s „os malare bipartitnm". 19 



Dle toho není spor o tom. jak dalece jest anomalie ta ethno- 

 logickým znakem Ainů aneb Žaponců, rozhodnuta. Jisto jest, že 

 i v tomto směru měla dosud náhoda velkou úlohu. 



Vzhledem k úplnému nedostatku zpráv týkajících se „os malare bi- 

 partitum" u černochu a plemen amerických, požádal jsem Dr. Hrdličku 

 za dobrozdání. Dr. A. Hrdlička, povzbuzen byv nálezem lebky již na- 

 hoře zmíněné, věnoval již dříve svou pozornost této anomálii a sdělil 

 se mnou následující: „Mezi více než 300 lebek bělochů amerických 

 nenalezeno žádné úplné rozdělení ; stejně marné hledáno po něm mezi 

 asi 100 lebek černošských, 400 peruánských a nejméně '2000 indián- 

 ských z rozličných míst, uložených v různých museích (National 

 Peabody, Field, Philadelphian a Mexičan Museum). 



Pokud se pak týče vyskytování se dvojité kosti jařmové na 

 evropské půdě, stala se již nahoře zmínka o četných nálezech Gru- 

 berem v Petrohradě učiněných. Nálezy ty množily se ještě dále, tak 

 že Tarenecku 61 j udává počet lebek s touto anomálií v anatomickém 

 oddělení musea carské vojenské lékařské akademie v Petrohradě 

 chovaných na 31 původu ruského, z nichž 12 oboustranně, 9 v právo, 

 10 v levo vykazuje dvojitou kosť jařmovou. Většinou jsou to lebky 

 Gruberem již popsané. Zadní štěrbinu nalezl Tareneckij mezi 416 

 ruskými lebkami 28krát t. j. 6'7%- Ale soudě dle soukromého do- 

 pisu prof. dr. Andčina v Moskvě, v kterémž se týž ruský učenec 

 zmiňuje o jedné lebce mongolské, jedné turecké a jedné ruské 

 (z Moskvy) s touto anomálií, musím za to míti, že v ostatním Rusku 

 a zvláště v středním Ruska jest „os malare bipartitum" tak velkou 

 vzácností jako v ostatní střední Evropě a že četnost Gruberem pozo- 

 rovaná týká se pouze ruského severu aneb snad okolí petrohradského. 



Zmínil jsem se také již dříve o poněkud větším počtu lebek 

 s touto anomálií ve Francii pozorovaných. Připomínám však ještě, 

 že také Topinard c -) považuje anomálii tu za vzácnou a že nemohl 

 mezi 5 — 6000 lebkami v museu Brocově uloženými nalézti ani jediný 

 případ. 



Pokud se Italie týče, napočetl Gruber 61 ) do r. 18 75 — 10 pří- 

 padů (včetně jednoho foetaluího) ze všech končin Italie pocházejících, 

 kterýžto slušný počet byl dalšími nálezy, Amadeim (5 případů), Ric- 



61 ) 1. c. str. 41. 



62 ) Élém. ďAnthr. génér 1885. p. 784. 



63 ) Arch. f. Anat. u. Phys. 1875 1. c. str. 198-200. 



2* 



