První lebka z Cech s „os malare bípartítum". 23 



livy ro zrývaných, T0 ) kdežto vnitrozemí Asie a Evropy jest chudé na 



anomálii tu, podobné pak celá Afrika, jejíž břehy jsou tak málo roz- 

 článK ovány. Také z Ameriky nebyl mi ani jediný případ znám, až mi 

 un. A. Hbdlička o výše vzpomenutém případu podal zprávu. 



8nad bude lze zkoumáním většího poctu hrnek s dvojitou kostí 

 jařmovou stanoviti také jakousi souvislost této anomalie s tvarem 

 lebky, nalezl jsem však bližší kraniometrické údaje u dosud popsaných 

 lebek bohužel dosti spoře: ale vzhledem ku geografickému rozšíření, 

 zdá se dvojitá kost jařmová ostatně se zřídka vyskytovati v kra- 

 jinách, kde převládá brachycefaUe, ale hojně, kde nacházíme lid 

 dolichocefalní a mesocefalní. Také naše lebka vykazuje index meso 

 cefalní (75'70), na hranicích dolichocefalie, jaký mezi českými leb- 

 kami jen zřídka (asi v 2%) nacházíme. 7T j Jest tedy možno, že se 

 při dvojité kosti jařmové nejedná o znale, který by charakterizoval 

 určité plémě, třeba jen poměrně malým percentuálním zastoupením 

 svým, nýbrž o znak, který snad závisí od určité mechaniky vývojové 

 při vývinu a vzrůstu lebky. 



Vysvětlení obrazců na str. 10. 



Rozdělení kosti jařmové: 



i a. část dolní, i I. část dolní, 



Typ A. \ o. část horní zadní, Typ B. \ II- část střední, 



c. část horní přední. III. část horní. 

 v := vsutá kůstka. 



Obr. 1. — 6.: Os malare bipartitam: 



1. Rozdělení nejobvyklejší na lebce lidské (případ z Pěné, ují. Ma- 



TIEC-KA i. 



2. „ typické pro h-bku opicí (orang-utan) ; mimo to dole 



samostatná epifysární část (db. Flesch). 



3. .., šikmým švem dle L. Calobiho. 



''"' ) Ovšem ne všude; ze Skandinávie, z Balkánu a z iberského poloostrova 

 není rni žádný případ -Lukm. 



" Odlehlost naleziště Péra; ručí za to, že se tu jedná o lebku obyvatele 

 tuzemského. — G. Amadei ''Arch. per 1'anthrop. 1877. I.e.) udává indexy 4 lebek 

 italských s dvojitou kostí jařmovou: 82-18, 74-18, 86'74, 86-58, Paolo Riccakdx 

 ■'I. c. ib. 1878. VIII. l., pro lebku Etruská 7ú-4o, Aéinesa 76-53, z Liri 82-03 

 z Rotelly 77 77, ze S. Eustachio 78'8í>; z těchto lebek jest pouze ačineská mo- 

 derní, ostatní jsou starověké a středověké italské. 



