XL. 



Stanoveni antimonu odměrnon analysou. 



Napsal assistent Josef Hanuš v Praze. 

 (Předloženo dne 9. července 1897.) 



Ku stanovení antimonu z method oclměrných používají se hlavně 

 metkocly založené na oxydaci, ačkoliv více method různých pochodů 

 ponejvíce nepřímých bylo navrženo. Oxydační methody titrací chame- 

 leónem neb kyselinou chromovou vypracoval a zmodifikoval Kessler 

 (Pogg. Annal. 95. 204, 118. 17), titraci iodem navrhl Mohr. 



Těmito methodami titračními oxydují se sloučeniny antimonové 

 v antimoničné. Z množství oxydačního činidla vypočte se dle reakčních 

 rovnic equivalentní množství antimonu, jež vybaveným kyslíkem jest 

 schopno se oxydovati. 



Jakmile Kessler vystoupil s methodou, stanoviti antimon titrací 

 manganistanem (neb kyselinou chromovou), navrhuje ji všeobecně pro 

 jakékoliv zředění roztoku při libovolném množství kyseliny, ozvaly se 

 vůči ní z různých stran vážné námitky. (E. Fresenius, Ani. z. quant., 

 ehem. An. 4. Aufl., Mohr Titrirmethode, Lenssen Ztsch. f. anal. 

 Chem. 2.), kteréž přiměly Kesslera určitěji o méthode své se vysloviti, 

 a navrhuje také v pozdější svoji práci (Pogg. Ann. 118, 17) pracovati 

 s jistými podmínkami, jichž nutno k docílení správných výsledků 

 dodržeti. 



Podstata methody Kesslerem navržené spočívá na oxydaci kyslič- 

 níku antimonového neb antimonanů v chlorovodíkovém prostředí buď 

 kyselinou chromovou neb chameleónem. Již proti tomuto základnímu 

 kroku vystoupili Lenssen a Mohr, uvádějíce, že antimonany mohou 

 se úplně oxydovati v antimoničnany toliko v alkalickém prostředí, 

 a že pochybeno proti samotnému, Lenssenem stanovenému principu 

 oxydačních method titračních: výsledkem oxydace vztažmo redukce 

 musejí býti látky stejné povahy — bud kyseliny neb zásady — čehož 



Tř. mathematicko-přírodovědecká. 1897. 1 



