8 XL. Josef Hanuš : 



tudíž před použitím se přesvědčiti, neredukuje-li chameleón a v případu 

 kladném množství toto od celkové spotřeby odečísti. Přidávati se může 

 buď v roztoku neb práškovitá; sám vždy před upotřebením vypočtené 

 množství přáškovité soli odvážím a přidám k roztoku, v němž širník 

 antimonový i s filtrem jest rozmýclián. Použije-li se většího množství 

 síranu železitého než jaké připadá na oxy dující se trisulfid, jest roztok 

 nažloutlý, nestěžuje však při titraci konec reakce. 



Titrovati chameleónem dlužno jen v roztoku pod 25° chladném. 

 V roztoku teplejším spotřebuje se více chameleónu a konečný výsledek 

 vypadne o něco vyšší, jak ukazují prvé tři pokusy, v tabulce níže 

 uvedené; patrně tu působí něco vyloučené síry a vlákna z filtru na 

 roztok chameleónu. Delší chlazení po ukončené oxydaci nežli půlho- 

 dinné se neodporučuje, jelikož přítomný síran železnatý velice snadno 

 vzdušným kyslíkem se oxyduje a výsledky dle toho klesají. Roztok 

 chameleónu bud zředěný as 1 neb 1*5 gr KMn0 4 v litru neb při 

 koncentrovanějším roztoku (3 gr) faktor rapidně stoupá a différence 

 Ol cc při percentuálním převodu může dosáhnouti přes jedno pro- 

 cento. 



Konec reakce jest velice jasný a nastane, jakmile veškerá teku- 

 tina růžově se zabarví. Zabarvení toto přechází po nějaké době 

 v červenožluté ; delším stáním jako vůbec při všech titracích chame- 

 leónem se tekutina pozvolna odbarvuje. 



V konečný výsledek při této méthode nemají tudíž vliv ani zře- 

 dění roztoku, větší neb menší množství sraženého trisulfidu, větší 

 množství přidané soli železité ani doba varu; způsobuje však zvýšení 

 výsledků titrování v horkém roztoku, vykazujícím temperaturu nad 

 25° C, snížení resultátů do jisté míry podmiňuje pak nedostatečné 

 spláchnutí vodou lpčjícího sirníku na filtru, jelikož tato čásť na filtru 

 se nalézající čtvrthodinným povařením se nezoxyduje a nutno v případu 

 tomto vařiti delší dobu. 



Provedení methody této i z praktického stanoviska jest velice 

 výhodné, nevyžadujíc tolik času jako dosud stávající methody. 



Dle posavádních zkušeností hodí se methoda tato ovšem jen pro 

 ony sloučeniny neb roztoky antimonu, obsahující tento ve způsobe 

 antimonanů, z nichž se sirovodíkem sráží toliko trisulfid. 



Srovnáváme-li výsledky methodou touto získané s oněmi, jež 

 uvádí Fresenius ve svých analytických dokladech (Aul. zur quant, 

 ehem. Anal. II. B.) objeví se methoda tato i po jiné stránce. Vážkovou 

 methodou při stanovení kysličníku antimonového v dáv. vinném kameni 

 co trisulfid mírně (210°) vyžíhaný v proudu C(X nalezeno 43"37 / 



