6 XLV. F. K. Studnička: 



v chordě Amphioxa leží parallelně a jen tu a tam na sebe částečně 

 adhaerují, a že netvoří nikdy síť nějakou, jak by se dle Lwovova 

 názoru muselo předpdkládati. Že Lwoff přišel k tomuto názoru, mů- 

 žeme si asi tím vysvětliti, že zkoumal hlavně čerstvý materiál, a na 

 tom jsou, jak sám jsem se mohl ze svého pobytu na Neapolské zoolo- 

 gické stanici přesvědčiti, tu a tam (často střídavě nahoře a dole 

 v chordě) čirou tekutinou destičky chordální od sebe roztaženy a obraz, 

 který se nám tu naskytuje, upomíná pak ovšem na chordu craniotů 

 s jejími vacuolisovanými buňkami. Jinak nikterak nemohu si vyložiti, 

 jak došel Lwoff ku poznání, že tkán chordy craniotů dá se kolmo 

 na délku její štípati, v centrum chordy jsou přece vždy buňky do 

 délky protažené. (Chordastrang!) Radu různých námitek proti Lwovovi 

 podal ostatně před nedávném ve své práci Joseph [95] a též Ebner [96] 

 vyslovil se proti jeho náhledům. 



Nesmíme si zapírati, že chorda Amphioxa jest vskutku velice od- 

 chylně od všeobecného typu stavena, přece však nečiní tu příroda 

 žádný skok; ne sice s dospělou chordou craniotů, za to však s em- 

 bryonální dá se chorda Amphioxova porovnávati. 



Destičky chordální (Chordaplatten) Amphioxa vznikly vyloučením 

 z buněk bez pochyby tímže způsobem, jako obaly chordální (Klaatsch, 

 95), prostor mezi nimi v dospělém stavu čirou tekutinou vyplněný, 

 byl původně tělem buňky vyplněn; tyto se teprve později stáhly 

 v nynější hvězdovitý tvar, kdežto destičky, které představovaly kdysi 

 přepážky mezibuněčné, se zachovaly, a jak se zdá, i dále vlivem 

 oněch buněk vzrůstaly. *) 



Stadium podobné, jak jsme je právě popsali, nenacházíme pouze 

 u Amphioxa, nýbrž, což jest zvlášť zajímavé, i ve vývoji chordy aspoň 

 nižších craniotů; sám mohl jsem je pozorovati u Petromyzonta, Pristiura, 

 Bufona a Lophia. Chorda sestává zde, když byla prošla stadiem stří- 

 davě ležících buněk, z řady destičkovitých, za sebou uložených buněk ; 

 jen na periferii leží menší buňky jiné, náležející ku pozdějšímu 

 Chordaepithelu [Klaatsch 95. Taf. XXIII. Fig. 3, o]. Představíme-li 

 si nyní, že mezi jednotlivými oněmi buňkami vyloučí se pevnější blány, 

 máme tu ony destičky z chordy Amphioxa před sebou. Můžeme 

 směle toto stadium z vývoje chordy nazvati stadiem Amphioxovým. 



*) Joseph [95 Str. 523.] vyjadřuje se o těchto buňkách následovně : „Wir dürfen 

 wohl diese Gebilde, die wir Chordakörperchen nennen wollen, als Eeste von 

 Zellen betrachten, deren Grenzen verloren gegangen sind in Folge der Ausschei- 

 dung der aus Fibrillen und einer spärlichen Zwischensubstanz bestehenden Platten." 



