O histologické stavbě chordy dorsalis a o t. zv. chordální chrupavce. 7 



Klaatsch [95.] poukázal první na nápadnou podobnost tu a vyslovil 

 zároveň theorii, jíž vykládá vzájemný vztah obou typů chordy. Va- 

 cuolisované tkanivo chordy craniotů jest dle náhledu jeho třeba od- 

 vozovati od Müllerova tkaniva u Amphioxa, *) kdežto ve skupině 

 tlustostěnných buněk ve středu chordy craniotů t. z v. „chordastrang" 

 hledá honiologon centrálních malých buněk Amphioxa. 



S tímto posledním jeho náhledem souhlasiti nemůžeme, jelikož jak 

 na několika místech v práci naší na to poukázati budeme moci, tvoří 

 se onen „Chordastrang" velice pozdě v postembryonalní době, což 

 jest dostatečným důvodem proti tomu náhledu, že by hrál ve fylogenii 

 chordy nějakou roli. Rada oněch původních centrálních buněk z em- 

 bryonální doby jest asi ovšem v chordastrangu v jeho středu obsa- 

 žena, avšak ostatní jeho část vznikla přirůstáním z periferie a třeba 

 jí odvozovati od oněch periferních buněk embryonální chordy craniotů. 

 Na tvrzení Klaatschoyě, že vacuolisované tkanivo craniotů třeba srov- 

 návati se tkaní Müllerovou jest, jak se zdá, něco pravdivého; myslel 

 bych však, že správnější by bylo přímo homologisovati je s chordae- 

 pithelem, a jelikož chordaepithelové buňky produkují u craniotů dělením 

 se tkáň chordální, kryl by se tento poslední můj názor asi s názorem Klaa- 

 tschovým. Na Klaatschově výkresu 3. Taf. XXII. [95] odpovídá pak upro- 

 střed chordy ležící velké jádro jádru buněk ležících na destičkách Amphi- 

 oxa a dorsalně i ventrálně od něj ležící jádra jádrům pozdějších Chordae- 

 pithelových buněk, a při srovnání s Amphioxem oněm Müllerovy tkáně. 

 Definitivní tkáň chordální vznikne ze stadia na citovaném vyobrazení 

 nakresleného dělením právě oněch ventrálních a dorsalních buněk, 

 a buňky centrální se asi v ohromné masse buněk definitivní tkáně 

 chordální úplně ztratí. 



Hlavní rozdíl mezi tkaní chordy Amphioxa a Craniotů činí ta 

 okolnost, že buňky u prvého jsou malé, massivní, celkem hvězdo- 

 vité a upomínají spíše na buňky vazivové, kdežto u těchto jsou buňky 

 velikou vacuolou roztažené, a dotýkajíce se navzájem, tvoří tak onen 

 charakteristický parenchym chordální. 



*) [Klaatsch 95. Str. 556]. „Was bei Amphioxus nur an beschränkter 

 Stelle der Fall war (Müllerova tkáň) gewinnt jetzt allgemeine Geltung. Das klein- 

 zellige Chordagewebe dehnt sich fast über den ganzen Querschnitt der immer 

 voluminöser sich entfaltender Chorda aus. Das grosszellige dickwandige Gewebe 

 hat seine Hauptrolle ausgespielt. Es erhält sich jedoch noch in Eesten. Als 

 solche betrachte ich alle jene Verdichtungen des Chordagewebes, die als Chorda- 

 strang etc. bekannt sind." Klaatsch myslí dokonce, že i tvoření se ckrupavky 

 má k onomu „tlustostěnnému" tkanivu vztah nějaký; jak naše vlastní pozorování 

 ukázalo, není však domněnka ta oprávněna. 



