O histologické stavbě chordy dorsalis a o t. zv. chordální chrupavce. 15 



Acanthias Mustelus Pristiurus a Scyllium ukazují celkem stejné 

 poměry, jako jsme dosud popisovali, ovšem jen v meziobratlových částech 

 chordy; neboť tlakem obratlû zužuje se v pravidelných vzdálenostech 

 od sebe chorda a tkanivo její se zde mění. Buňky jsou celkem kulaté, 

 jen v Chordastrangu zde plochém a kolmo postaveném*) a dále v onom 

 páteří podmíněném zúžení vláknité. Můžeme se vyjádřiti též v tom 

 smyslu, že ono zúžení v páteři jest vyplněno pouze chordastrangem 

 a myslíme, že nechybíme tu mnoho. Chordaepithel jest jako u Selachií 

 vůbec velmi nízký. Hranice jednotlivých vacuolisovaných buněk jest 

 jako u Petromyzonta a to i v tenkostěnné jinak tkáni znatelná. 

 U prvých tří forem, které jsme jmenovali, nenalezl jsem na plasma- 

 tické vrstvě buňky žádné struktury, za to bylo mi možno u Scyllia 

 pozorovati síťovité obrazy na jinak zcela souvislé stěně mezi vacuo- 

 laini;**) snad jest tento obraz přechodem ku jinak velmi těžko vylo- 

 žitelným poměrům u mnou zkoumaných vyšších Selachií. 



U Squatina angelus, Torpedo marmorata, Raja Schultzii, Raja mira- 

 letus a Alopias vulpes jsou jednotlivé vacuoly místo souvislými, z ten- 

 kých vrstev plasmatu tvořenými stěnami pouze sítovitě perforovanou 

 jemnou membránou od sebe odděleny. Ani nejsilnějším zvětšením 

 není možno na této bláně složení ze dvou vrstev rozeznati [Taf. L, 

 Obr. 18.] a jest pravděpodobno, že jest vůbec jednoduchá. Barví se 

 silně haematoxylinem, zejména pak ztluštělé okraje skulin, které ji 

 hustě pronikají [Tab. I., Obr. 19.]. Jest otázka zda blána ta odpo- 

 vídá plasmatické stěně buněk v jiných tkáních chordálních; způsob 

 barvení nenasvědčuje aspoň tomu, že by se tu jednalo o plasma. 

 Blána ta pokryta jest jemnou sraženinou, pocházející z tekutého obsahu 

 vacuoly. Jádra leží těsně na této bláně, leč bližší poměr jich k ní 

 a zejména nejsou-li obklopena plasmatem, nedá se zjistiti. Chorda- 

 strang v tomto zvláštním tkanivu chordálním, které se spíše síti ně- 

 jaké podobá, schází úplně, též chordaepithel, jak se zdá, schází ve 

 mnohých případech, jindy jest zcela sploštělý a sotva znatelný. Tka- 

 nivo toto ostatně vůbec zaniká, jak o tom dehiscencí vznikající ne- 

 pravidelné skuliny v jeho středu nasvědčují. 



Ve zúžení obratlovém bývá, pokud jsem pozoroval, chorda vždy 

 z okolí vnikající chrupavkou zatlačena. 



*) U Acanthia a Mustela sahá v kaudální chordě plochý „Chordaband" dor- 

 salně a ventrálně až k obalům chordálním a dělí ji takto úplně na dvě polovice. 



**) Retzius kreslí též strukturu, jakou na stěnách buněčných u Selachií (81) 

 nalezl, jeho vyobrazení [Taf. V.] jest však naprosto odchylné od našich nálezů. 



