20 XLV. F. K. Studnička: 



spojujících jednotlivé buňky, které též na mnohých z citovaných vy- 

 obrazení vidíme, zmíníme se podrobněji až v následující kapitole. 



Na našich řezech chordou mladého úhoře [Tab. II, Obr. 1.] vidíme 

 tu a tam, že mnohé z territorií, ba mnohdy většina jich jest zcela 

 homogenní a neobsahuje žádné vnitřní plasma, Vyložiti si to můžeme 

 tak, že tu řez zasáhl jen pevné konce buněk jinak normálních, pravé 

 tak jako jsme již dříve u Petromyzonta byli viděli; endoplasma s va- 

 cuolou jest tu totiž [jako vacuola onde] omezeno na prostřední část 

 do délky poněkud protažené buňky. Jinak vidíme všude, kde se 

 v buňce nachází jádro, kolem tohoto třeba sebe užší dvůrek endo- 

 plasmatu, a kde toto poslední schází, jedná se o buňky zanikající, 

 vyznačující se zároveň též svým tmavším hutnějším tělem. Zdá se, 

 že pouze malé buňky chordaepithelu nemají plasma diferencované 

 podobně jako u jiných živočichů nevidíme žádné vacuoly v nich. 



Territoria buňky zaujímají celý průřez chordy až ku pokraji 

 tohoto, kde hraničí přímo na vrstvu zcela nízkých buněk chordaepi- 

 thelových. Často nevidíme od těchto posledních nic více nežli silně 

 oploštělá jádra jejich. [Tab. IL, Obr. 2.] 



Skutečný „chordastrang" schází v tomto zvláštním pletivu chordy 

 mladých úhořů. Buňky uprostřed chordy jsou celkem asi stejné veli- 

 kosti jako ony na periferii. Jen tu a tam vidíme uprostřed chordy 

 osamocené scvrklé a jak se zdá zrohovatělé buňky, jejichž jádra po 

 většině byla již zanikla. Těla jejich jsou lesklá, na zbarvených haema- 

 toxylinem praeparatech poněkud nažloutlá, většinou barev barví se 

 slaběji než ona normálních buněk, pouze modř methylová, která 

 ostatní tkáň nebarví, barví je velmi intensivně. Teprve u dospělých 

 živočichů vidíme, že se byl utvořil skutečný „chordastrang", jest tedy 

 zjevem sekundárním. 



Jak nás podélné řezy chordou [Obr. 3., Tab. IL] poučují, nachází 

 se ono zvláštní tkanivo v celé chordě ; série řezů hlavou a kaudálním 

 koncem těla ukazují že i oboje zakončení chordy staveno jest stejným 

 způsobem. Na podélných řezech vidíme zároveň, že territoria — buňky 

 jsou silně do délky protažená a vnitřní, endoplasma obsahující čásť 

 jejich asi ovální. Intervertebrálně jest endoplasmatická část buňky 

 značně větší a sice na úkor exoplasmatického obalu; následkem toho 

 zdá se na prvý pohled, jakoby buňky ležely blíže při sobě. *) Na pe- 

 riferii této intervertebrální partie jest malá část chordy dokonce i z nor- 

 málního tenkostěnného tkaniva s velkými vacuolami budována. 



*) Rez zobrazený na Obr 1., Tab. II. pochází z partie vertebrální, onen 

 na Obr. 2. blízko od partie intervertebrální. 



