O histologické stavbě chordy dorsalis a o t. zv. chordální chrupavce. 31 



Prostora mezi oněmi můstky, jichž pravou povahu později na 

 jiném objektu poznáme, jest patrně lymfou vyplněna. 



Exoplasma buněk jest, jak již Ebner udává, silně rozvlákněno, 

 a zdá se mi, že vlákna jeho probíhají skrze ony můstky z jedné 

 buňky do druhé na podobný způsob, jak byl Ranvier [79.] pro buňky 

 epidermoidalní byl dokázal. Vlákna ona barví se poněkud silněji na 

 praeparátech než ostatní plasma, a při slabém zvětšení, kdy hranice 

 buněk nejsou znatelné, zdá se, že jde tu o vláknitou základní hmotu 

 mezi buňkami. 



Ebner popisuje zvláštní plasma a i jádra,*) obsahující kulaté 

 elementy v některých těchto „Chordastachelzellen". Jedná se tu 

 patrně o dělení plasmatu uvnitř mateřské buňky, což, jak na jiném 

 místě jsme připomenuli, o zvláště veliké životní činnosti oněch buněk 

 svědčí. Na svých ze mladého exempláru pocházejících praeparátech 

 nenalezl jsem nikdy takové obrazy, jako je Ebner na své Taf. IV., 

 Fig. 14, 15 kreslí ; vnitřní buňky viděl jsem jen v řídkých případech 

 a tu ještě nikdy tak určitě, jak onen autor na svých dospělých 

 exemplárech. 



Bližší poměry oněch kommunikací iutercellulárních mohl jsem 

 daleko lépe, než-li u štiky, u druhu Belone acus studovati. U této 

 ryby, podobně jako u některých jiných, mohl jsem na velice jemných 

 kommunikacích mezibuněčných, asi uprostřed každé jednotlivé z nich, 

 malé haematoxylinem tmavě se barvící uzlíky pozorovati, [Tab. I., 

 Obr. 17, 27]. Jest zajímavo, že jak Kienitz a Gerloff [91.] dokázali, mají 

 podobné uzlíky i ony intercellulární můstky pletiv rostlinných ve 

 svém průběhu. **) Jinak existuje důležitý rozdíl mezi intercellulárními 

 kommunikacemi rostlinnými a živočišnými; u oněch jedná se o sku- 



*) 1. c. Str. 33. „Elemente höchst eigentümlicher Art sind die faserig diffe- 

 reiizirten und mit Stacheln versehenen Zellen der Hechtchorda, welche in ihrem 

 Inneren mit besonderen Membranen versehene Blasen einschliessen. Wie diese 

 Elemente entstehen ist unbekannt; es wäre möglich, dass die Wände einer 

 Reihe von vacuolisirten Chordazellen sich verdicken und dann faserig differen- 

 ziren und endlich secundaer neuerdings homogene Membranen um die einzelnen 

 Zellen bilden ; wahrscheinlicher aber ist es, einzelne Zellen zu faserigen Stachel- 

 zellen umwandeln und dann secundaer der Protoplasmakörper im Inneren sich 

 ein oder mehrmals theilt, worauf um die Theilstücke, nach Vacuolisirung der- 

 selben, sich neuerdings Membranen bilden, wie sie bei typischen Chordazellen 

 auftreten/ 



**) Za upozornění na botanickou literaturu o těchto můstcích jednající, 

 jsem panu dru Lad. Celakovskému jun. a dru Boh. Němcovi zvláštními díky 

 zavázán. 



