36 XLV. F. K. Studnička: 



kterážto přece jest jinak skutečnou chrupavkou, onu reakci též ne- 

 dává. Proti Lwovovu důvodu, ve kterém se klade na to důraz, že 

 tkáň chordy nemá žádné základní hmoty mezi jednotlivými buňkami, 

 dá se namítnouti, že v některých chrup avkách též takovou nevidíme, 

 a že naopak v chordě a sice mezi buňkami chordaepithelu se někdy 

 může vylučovati, jak cloleji se o tom chceme zmíniti. Třetí důvod 

 proti dotyčné povaze chordy, že totiž nemůže býti chrupavkou, jelikož 

 jest původu epitheliálního, dá se též lehce vyvrátiti; neboť právě 

 v chordě samé, jak ukážeme, vyvinuje se, vzdor jejímu původu, na 

 určitých místech z pravých chordo vých buněk (chordaepithelu) chru- 

 pavka hyalinní. 



Myslím, že o poměru tkáně chordami ku chrupavce není třeba dále 

 mluviti ; způsob stavby chordových buněk bez blány buněčné s kommu- 

 nikacemi mezibuněčnými s velkou vacuolou neb jindy s differenco váným 

 plasmatem, nedopouští naprosto, abychom přijímali příbuznost těchto 

 dvou tkání. 



Zajímavé jest ono již dříve připomenuté faktum, že vzdor tomu 

 všemu, co jsme o různosti obou tkaniv byli uvedli, přece ve mnohých 

 případech nachází se uvnitř chordy chrupavka. Již starším autorům 

 byla okolnost ta známa, avšak utvrzovala je jen v jejich domnění 

 o blízké příbuznosti obou tkání. Studuj eme-li sami stavbu chordy 

 v tomto ohledu, musíme především vyloučiti všechny ony případy, 

 kde se jedná jen o chrupavce zdánlivě podobnou tkáň, jakou jest 

 na příklad ono námi popsané kompaktní tkanivo chordy Teleosteí; 

 avšak i pak, když jsme tak byli učinili, zbudou mnohé případy, kde 

 musíme doznati přítomnost pravé, haematoxylinem modře se barvící, 

 hyalinní chrupavky s pouzdry buněčnými (Knorpelkapsel) a i s charak- 

 teristickým pro chrupavku spořádáním buněk uvnitř chordy. 



Na dvojí způsob jest možno vykládati si přítomnost hyalinní 

 chrupavky v chordě; buďto vyvinula se in loco ze tkáně chordami, 

 aneb vznikla z okolí, z obalů chordálních neb oblouků obratlových. 

 Posledním způsobem rádi by vyložili někteří [Lwofp 87., Ztkoff 93.] 

 všechny případy intrachordální chrupavky, tvrdíce, že tkáň chordy 

 jakožto orgánu původem svým epitheliálního, nemůže se měniti v ně- 

 kterou formu podpůrné tkáně. Je-li tvrzení autorů těch oprávněno, 

 o tom promluvíme si v následujícím oddílu práce naší; předem chceme 

 však pokusiti se o kritickou revisi různých udání z literatury, oné 

 chrupavky chordální (Chordaknorpel) se týkajících. Uvidíme, že vlastně 

 případů takových, kde by byl vznik chrupavky ze samotné chordy 

 dokázán, jest velice málo. 



