40 XLV. F. K. Studnička: 



měry v kaudální části chordy, a dokázal, že u celé řady živočichů*) 

 se zde nachází chrupavka a potvrdil Barfurtüv náhled o původu 

 této z chordaepithelu a jí podobné embryonální tkáně, jak ve stavu 

 normálním, tak při regeneraci chordy. Hlavním objektem jeho zkou- 

 mání bylo Amblystoma, kde jak sám jsem se mohl přesvědčiti, zůstává 

 terminální konec chordy zcela chrup av čitý. Jak Schmidt vykládá, zů- 

 stává při vývoji tato část chordy pozadu, v buňkách nevyvinují se 

 žádné vacuoly, za to však vylučuje se mezi nimi základní hmota; často 

 vidíme kolem nich zřetelná pouzdra, a buňky samy jsou ve skupiny 

 (grouppes isogéniques) seřaděny, jako to u obyčejných chrupavek 

 vídáme [Schmidt 91, Fig. IX, X.J N'a samotném konci chordy jsou 

 buňky těsně seskupeny a žádná základní hmota není tu mezi nimi, 

 tkáň chordy jest tu zcela embryonální. Velice důležito jest, že v předu 

 přechází chrupavka kaudální chordy v chordaepithel a ne přímo v nor- 

 mální vacuolisované tkanivo chordy. 



Před nedávném ukázal Saint Kemy [95.] na to, že i v předním 

 konci chordy některých živočichů (amniotů) se nachází chrupavka 

 neb aspoň, dle vyobrazení jeho soudě, chrupavce podobná embryo- 

 nální tkáň ; jiné podobné udání nacházím u Schmidta [92.] : „Es 

 liegen mir Praeparate von jungen Stichlingen vor, bei denen sich 

 Knorpel als directe Fortsetzung der Chorda erkennen lässt." 



3. Vlastní pozorování o genesi chrupavky chordální. 



V jednom ze svých posledních pojednání upozorňuje Ebner [96.J 

 na to, že u Tritona a u Salamandry lze pozorovati přímý přechod 

 od tkaniva chordy ku hyalinní chrupavce, a ježto zůstávají zde obaly 

 chordální zcela neporušené, lze souditi na chordální původ dotyčné 

 chrupavky. O bližších poměrech této chrupavky se Ebner v práci své 

 nezmiňuje, též neexistuje posud žádné vyobrazení její. 



Chrupavka ta byla mi známá již dříve, nežli jsem dostal pojed- 

 nání Ebnerovo do rukou ; nalezl jsem ji u asi 1 dm dlouhých larev 

 blízko předního konce chordy. Povahu její studoval jsem na různými 

 směry vedených řezech skrze hlavu živočicha. Chrupavka tvoří zde 

 přímo pod vskutku neporušenými obaly chordálními tenký, vlastní 

 tenkostěnné tkanivo chordy poněkud zaškrcující kruh, a můžeme 

 zcela zřetelně viděti, že nejedná se tu o nic jiného nežli o zvětšení 



*) Trutta fario, Siredon, Triton, Lacerta, ptáci někteří. 



