42 XLV. F. K Studnička: 



z chordy samé a sice z chordaepitkelu se tvoří, [proto by mluvil 

 obr. 12.] jednak po protržení obalů chordami ch ze zevnějšku, z chru- 

 pavčitého crania sem vniká, a sice jednou ve větším, podruhé v men- 

 ším množství. Ona okolnost, že nevidíme zde žádné hranice mezi 

 oběma chrupavkami, jest ovšem podivuhodná; ani v kaudální chordě, 

 kde chrupavka, jak jsme byli pravili,*) zcela zřetelně z chordaepi- 

 thelu vzniká, není tato nikterak ohraničena proti chrupavce skeletu 

 kaudálního, i zde jsou totiž obaly chordami protrženy. 



U Petromyzonta jest chorda na přídě své ostře zakončena, a obaly 

 jsou zde zachovalé, jen na kaudálním konci přechází chorda ve zvlá- 

 štní chrupavce podobnou tkán, která, jak se zdá, není též proti okolí 

 nikterak ohraničena. Velmi podobné poměry, jako u Myxiny, nacházím 

 u Chimaery v přídě chordy, leč zdá se mi, že se tu jedná pouze 

 o vnikání chrupavky do chordy a o následující destrukci tkáně **) a ne 

 tedy o současné tvoření chrupavky v chordě. 



U Myxiny a Chimaery jednalo se o vnikání celé massy chru- 

 pavčité široce protrženými obaly do vnitř chordy; od případů těch 

 liší se poněkud ony, kde vnikají jednotlivé buňky jen nepatrně po- 

 rušenými obaly do ní, kde se pak často ve větším množství nahro- 

 maďují a jí někdy i vyplňují. Představujeme si pochod ten podobně 

 asi jako vnikání jednotlivých buněk chrupavkových ze skeletogenního 

 tkaniva do obalů chordy. Může-li takováto buňka proniknouti až do 

 nejspodnějších vrstev mohutných často obalů chordálních, může jistě 

 zde neb onde až do samotné tkáně chordální zablouditi a tu základní 

 hmotu kolem sebe vyloučiti. 



Vnikání buněk chrupavkových do chordy pozoroval jsem u ně- 

 kterých Selachií (Raja Schultzii, Myliobatis, Squatina) v úžině pá- 

 teře, která se tímto způsobem může celá vyplniti chrupavkou. Jinak 

 nalezl jsem v nejpřednější části chordy u Hexancha pod obaly chor- 

 dálními řadu buněk, které sem patrně též jen z okolí vnikly. Podobné 

 obrazy nalezl jsem v kaudální chordě u Raja Schultzii. U Ceratoda 



*) Zde byly zkoumány pouze série příčních řezů. 



**) Na svém nejpřednějším zakončení zaniká ostatně chorda nižších obrat- 

 lovců velmi často. Gegenbauer [72, Tai. XXII., Fig. 5, 6], kreslí na př. poměry 

 ty od Selachií (Mustelus vulgaris a Scymnus lichia), chorda jest tu v basální chru- 

 pavce lebeční úplně stlačená. Goette [75. Taf. IX., Fig. 164 — 6] na př. kreslí za- 

 nikání chordy v basi lebky u Bombinatora, kde dle jednoho udání jeho tkán 

 chordy se akkomoduje okolí; Kölliker [64.] píše: „Das Ende des Schädelrestes 

 der Chorda wird theils durch Resorption theils Ueberführung in Knorpel und 

 damit allmählige Assimilirung mit dem benachbarten Gewebe des Primordial- 

 craniums herbeigeführt." 



