Studie o Coccidech. II. 11 



Jak z tabulky patrno, jest nejčastější počet článků 7 (obr. 32) 

 a 8 (obr. 33); v jednom případě jen 6 (obr. 31) a v jednom 9 (obr. 

 34) článků ; *) tykadla originálu Löwova z vídeňského dvorního musea 

 mají po osmi článcích, čímž úplně spadají v rámec mých forem ; Lowem 

 udaný počet Článků na 10, můžeme ovšem také připustiti, ale jako 

 výjimku, ne jako počet jedině přicházející,**) a tím překážka identi- 

 fikaci forem mých s P. ericae Low jest odstraněna. 



Podotýkám, že v následujících bodech, ve kterých doplňuji popis 

 Lowův, jsou obě formy též úplně shodný. 



Chlupy tykadel jsou uspořádány takto: na 1. či. konstantně 

 chlupy 3, na 2. 2; na 3. žádný, pouze v jednom případě jsem našel 

 jeden ; na 4. při tykadlu 7 členném 3, na 4. tykadla Sčlenného žádný, 

 na 5. či. u téhož tykadla 3 téže formy jako na 4. či. tykadla 7člen- 

 ného; na 5. či. (resp. 6 či. tyk. 8 čí.) 1 tupý krátký chlup, na 6. či. 

 tyk. 7čl. (na 7. tyk. osmici.) 1 krátký tupý chlup a jeden obyčejný 

 chlup, na článku posledním 7 — 10 chlupů, z nichž jeden stojí apikálně. 



Tři páry noh jsou řádně vyvinuty (fig. 26.); koxa rovná se 

 délkou troch anteru, femur jest dvakrát delší předešlých a o V3 delší 

 tibie; tibie o 1 / 4 delší tarsu ; chlupů jest as 8 na koxe, 2 na každé 

 straně trochanterů, z nich jeden znamenitě dlouhý, 2 na každé straně 

 femoru, po třech na tibii a tarsu; styčné plochy jednotlivých kloubních 

 obvodů jakož i dorsalní hrany jednotlivých oddílů nohy jsou silněji 

 chitinisovány ; na koxe jsou na každé straně dva elliptické otvůrky 

 (fig. 27.) s navalitým okrajem, který jest na obou, nebo jednom pólu 

 více méně protažen ; vytažený úděl může býti rozštěpen. Na tarsu pár 



*) Poznámka. Co týče se tykadla šestičlánkového, tu jest zřejmo dle roze- 

 stavení chlupů (viz obraz), že povstalo umenšení počtu článků splynutím článku 

 6. a 7. z tykadla typu sedmičlenného, neboť se vyškytá na posledním článku silaý 

 tupý chlup, který náleží původně předposlednímu článku a nikdy na posledním 

 nepřichází ; tykadlo o 9 článcích povstalo tím, že článek 5. tykadla typicky 8členného 

 rozdělil se na dva, neboť jest u tykadla 8členného 5. článek poměrně velmi 

 dlouhý a třemi chlupy posázený, u tykadla 9členného bezchlupý a krátký; chlupy 

 6. či. tykadla 9členného jsou typické 5mu článku tykadla 8členného; hranice 

 kloubní probíhá i u tykadla 6 či. i 9 či. abnormálně šikmo a ukazuje snad na 

 difformitu. Tykadlo 8 či. se utvořilo z tykadla 7čl. rozdělením 4. článku, jak 

 možno souditi z jich délek a chlupů. 



**) Pozn. Nález tak nestejného počtu tykadel nepřekvapuje, neboť jest 

 s dostatek známo, že počet článků tykadel u mnoha druhů červců variruje co do 

 počtu i u téhož individua; ale nedá se to přece předpokládati u každé specie, 

 a jest proto třeba u každé zvlášť indivicluelní variabilitu zjistit, aby nenadálá 

 odchylka od typu stanoveného nezavdávala podnět k bezúčelnému tvoření nových 

 rodů a druhů. 



