8 II. Fr. J. Rambousek: 



ně, ale zdá se mu, že konci lalokovitě, jindy jako krátká ra- 

 ménka ústící do hmoty nukleolu. 



Pokud se struktury vláken ckromosomových týče, odpo- 

 ruje pravdě i Fol: »Ein Spiralfädchen ist es jedenfalls 

 nicht . . .« a zmínku tuto doprovází obrázkem zcela špatně 

 nakresleným. 



Dle Balbiani-Iio se připevňuje chromosomové vlákno 

 zvláštními výběžky k bláně, toho však Korschelt nepozo- 

 roval a je to velice řídkým zjevem, neboť je zapotřebí veliké 

 zručnosti a opatrnosti, aby to bylo pozorováno. Musí býti bar- 

 veno vitálně a bez přísady octové kyseliny do methyl, zeleni, 

 aby se žláza nerozrušila. Jak jsem shledal, mají tyto výběž- 

 ky pouze účel upevňovací. 



Leydig tvrdí, že je příčné rozdělení chromosomu pouze 

 na periferii a tím prvý správně pozoruje, že vnitřek je hmota 

 homogenní. Nesprávně však přirovnává složení těchto tkaní 

 k tkaním svalovým. 



Naproti tomu tvrdí Korschelt, že ». . . Querstreifung 

 der Bänder auf einer Faltung der Oberfläche beruht und dass 

 eine Zusammensetzung aus verschiedenartigen Schichten 

 nicht vorhanden ist.« Tvrzení své potvrzuje dále tím, že 



1. kraj vláken je zřetelně vroubkovaný; 



2. zdviháme-li a snižuj eme-li tubus, vidíme, že domnělé 

 světlé terčky stanou se tmavými a tmavé světlými, (opako- 

 váním těchto pokusů zjistil jsem naprostou správnost jeho po- 

 zorování, ovšem jmenovitě u mladších stadií, u starších se 

 nám často zdá, že pozorujeme jen pouhé terčky. To jsou však 

 žlázy již rozrušené a počínající degenerovati) ; 



3. konečně pozoroval, že při šikmém osvětlení vrhal 

 světlý »příčný kotouč« (Querstrich) stín buď na jednu nebo 

 na druhou stranu a tvrdí »ganz entschieden« že světlý pruh 

 je zdvižení povrchu, kdežto tmavý snížení a stíny. Jest trochu 

 nejasné, co zde míněno, »světlým pruhem«. Bylo-li by to dle 

 názorů Balbiani-Iio — pak by platil právě opak, neboť prá- 

 vě ona spirála chromatická se barví tmavě a je vyvýšena, 

 kdežto hmota lininová je světlá. Konal-li však Korschelt 

 svá pozorování na nezbarvené žláze za živa, pak ovšem dle 

 stínu považoval chromatickou hmotu za »světlý kotouč« — 

 to však zapomněl podotknouti. 



