10 II. Fr. J. Kambousek: 



z toho dle BALBiANi-ho usouditi, že se hmota jeho na konci mísí 

 s hmotou jadernou. Proti těmto názorům nemožno činiti ná- 

 mitek. 



Leydig pozoroval u larev před zakuklením, že jejich 

 riukleolus bývá veliký a jeho rohy vycházejí v chomáče pa- 

 prsků. Při této zmínce Korschelt připomíná théorie Bras- 

 sovy a připouští možnost: »Es ist gar nicht so unwahrschein- 

 lich, dass die querstreifigen Gebilde in der Zelle aufgehänfter 

 Nahrungssubstanz entsprechen könnten, die dann, wenn das 

 Bedürfniss vorhanden ist, aufgelöst und weiter verwendet 

 würden, so z. B. bei, vielleicht auch schon kurz vor der Ver- 

 puppung.« Přibíráním nových dílků při vzrůstající schop- 

 nosti zažívací u larvy vysvětluje K. i vzrůst chromosomů a tvo- 

 ření se oněch záhybů: »Auf diese Weise wäre auch zugleich 

 die nachträgliche Faltenbildung am leichtesten verständlich.« 



Konal jsem schválně pozorování na larvách hladovících, 

 ale neshledal jsem nikdy žádných rozdílů mezi nimi a larvami 

 dobře krmenými; ostatně jsem dle vlastních pozorování pře- 

 svědčen, že ony chromosomy slouží k vylučování sekretu a ne 

 k výživě jádra; že však chromosomy později degenerují a ú- 

 plně zmizí, to vysvětlíme si ukončením jejich funkce: ani 

 kukla, ani dospělý hmyz nepotřebují jich více, ježto pouze 

 larva vylučuje sekret, který jí slouží k slepování detritu při 

 tvoření ochranných pouzder v bahně. Ostatně Korschelt sám 

 v dodatku vyvrací tuto domněnku o platnosti theorií Brasso- 



VÝCH. 



Různé tvary nukleolu byly pozorovány ode všech autorů, 

 Balbiani popisuje jasnou hmotu nukleolární, která je někdy 

 hroznovitě nakupena kolem konce jádra. Rovněž pozoroval 

 i piškot ovité spojení 2 nukleolu. Dle Leydiga je tvar nukleolu 

 často miskovitý a nukleoly samy mají často pseudopodiovité 

 výběžky, o čemž se van Herwerdenová široce rozepisuje a 

 všecky domněnky vyvrací; Korschelt prý viděl podobný 

 zjev pouze na praeparátech fixovaných. Dle mého náhledu 

 jest celý zjev vysvětlitelný pouze působením reagencií na ja- 

 dérko, neboť za živa jsem nikdy něco podobného nepozoroval, 

 na praeparátech fixovaných Carnoy-ovou kapalinou jsem 

 pseudopodiovité výběžky nalezl pouze jedenkráte. 



Teprve van Herwerdenová prvá otevřeně prohlásila 



