12 II. Fr. J. Rambousek: 



struktury na pelé řadě chromosomů, na př. ve vajíčkách 

 Dectica, Diestrameny , Ascaris, rovněž Veselý na chromoso- 

 rnech ve vajeěnících u Stenobothrus. Zvláštní zmínky zaslu- 

 huje práce Erhardova, který veškerá objektivní pozorování 

 van Herwerdenové vyvrací. Sám myslí, že lze rozložiti Chro- 

 mosom v jednotlivé terčky a podobné pokusy také dokonce prý 

 vykonal. Jest zde ovšem zcela vysvětlitelný optický klam, 

 který často svádí, jak se dále zmíním, k podobným názorům. 

 Rozhodně pak vyvrací Erhard totožnost chromatinu s vlákny 

 v jádrech slinných žláz, které prý nejsou chromosomy. Opírá 

 se o to, že prý van Herwerdenová nenalezla žádné kinetické 

 figury. 



Nenahlížím, proč by musel chromosom právě sloužit jen 

 k dělení. Původní jeho funkce zde už sice zanikla, ale název 

 chromosom, kterého ostatně ani van Herwerdenová neužívá, 

 možno zcela dobře podržeti! 



Přítomnost nukleolů a prsténcovitých útvarů ve chromo 

 somech nepozoroval Erhard správně. Tabulka jeho, jmeno- 

 vitě obr. 2. je jen schematicky malován, neboť nukleolus nemá 

 nikdy podobné struktury jak ji maluje zmíněný autor, který 

 také tvrdí, že »Die Oberfläche des Nukleolus ist keine verhält- 

 nismässig gleichartige Fläche, vielmehr springt jeweils ein 

 grösserer oder kleinerer Komplex von Beeren aus dem kugel- 

 förmigen Gebilde wieder zusammen kugelförmig hervor, so 

 dass der Anblick des ganzen einer aus einzelnen Kugeln zu- 

 sammengeknetteten Kugel gleicht.« To jest pravdou jeu čá- 

 stečně a platí tato struktura spíše o kroužcích nežli o nukleo- 

 lech. Že jsou jednotlivé chromosomy rozdvojeny, to Erhard 

 nikdy nepozoroval a přece je to častým zjevem, který vznikl 

 asi neúplným splynutím dvou vláken. Rovněž tvrzení, že »so- 

 wohl mit einfachen wie mit Doppelfärbungen färbten sich die 

 Scheiben jedesmal völlig gleichmässig . . .« je nesprávné, po- 

 někud správnější je domněnka Hertwigova, který pozoroval 

 »eine regelmässige Aufeinanderfolge tiengierter Scheiben« — 

 ovšem nejedná se zde o nezbarvené terčky, ale o hmotu linino- 

 vou. Jak jsou »terčky« spojeny, to Erhard nepozoroval, což 

 jest přirozené, neboť terěků ve skutečnosti není, alespoň ne 

 u larev Chironomus plumosus Lin. 



Dále tvrdí »mit aller Sicherheit«, že vlákno končí vždy(!) 



