Cytolog, poměry slinných žláz u larev Chironomus plumosus Lin.l^ 



značněji vlákno lininové, tu pak se vlákno chromatické více 

 napne a zdá se vlnitým, což vzniklo částečným uvolněním dru- 

 hé spirály, která se rozvinula. 



Chromatická vlákna skládají se z hmoty zrnité, která je 

 mnohem kompaktnější nežli hmota lininová a také silně gela- 

 tinosní a pružná. Jednotlivá vlákna snadno splývají v celek, 

 který se dá těžko differencovati, nicméně podaří se přece ně- 

 kdy takové vlákno rozvinouti v původní jednotky. 



Otázka struktury chromosomové je jednou z nejzajíma- 

 vějších a byla vlastně podnětem k přítomné práci. Dlouho 

 jsme při svých pozorováních přesvědčeni o tom, že Chromo- 

 som je složen z terčků, neboť lom světla ve válci lininovém 

 způsobí, že se ony »tmavé pruhy« zdají býti spíše parallelní 

 a ne tvořící spirálu, tedy spojené. Jednoduchým pokusem si 

 vysvětlíme, že jedná se v našem případě skutečně jen o lom 

 světla: Naplníme-li skleněnou trubičku vodou a pak ji ovine- 

 me motouzem, tu zdá se nám, jakoby motouz byl přetrhaný a 

 na opačné straně trubičky nespojený. Nejlepším způsobem 

 jest ovšem protažení vlákna chromosomového, což dovedeme 

 po delším cviku dosti snadno způsobiti tlakem s hora. O ně- 

 jakém rozložení v samostatné »terčky« nemůže býti vůbec ani 

 řeči, a najdeme-li často chromosomy rozpadlé v kusy, je to 

 jen vlivem degenerace, která se jeví v pozdních stadiích lar- 

 válních. 



Konec chromosomů bývá přečasto tvořen látkou téže 

 podstaty chromatické jako jsou spirály, s nimiž kompaktní 

 tato hmota splývá. Někdy vycházejí z konce chromosomů 

 zvláštní paprsky velice jemné, to lze pozorovati pouze (po- 

 nejvíce) na praeparáteeh za živa, fixací podobné zjevy oby- 

 čejně zmizí, za to však pozorujeme zřetelně jakousi síťovitou 

 spleť spojující všecky části jádra. 



Všecky tyto výběžky mají patrně jen ten účel, aby u- 

 pevnily jednotlivé části jádra. 



Zajímavé jsou také způsoby barvení. Za živa je velice 

 nesnadno obarviti chromosom jinou barvou nežli methylovou 

 zelení. Při barvení methyl, zelení a violetí stalo se mi, že chro- 

 mosomy v jedné a téže žláze se zbarvily zeleně a fialově, kte- 

 rážto barva se chytá spíše nnkleolů. Byl to praeparát fixova- 

 ný kap. Flemmingovou a svědčí to zřejmě o tom, jak nespoleh- 



