Cytolog', poměry slinných žláz u larev Chironomus phimosus Lin. 21 



sekretem. Ten je jen uvnitř ve větších krůpějích a dělí se v 

 krůpěje zcela malé, které jsou tak nepatrné, že se nám obvod 

 nukleolu zdá býti úplně homogenní a ani jich v něm nepo- 

 střehneme. 



Není nesnadno zjistiti, kudy sekret z nukleolu vychází, 

 neboť ťvoří-li se z chrom osomu do nukleolu, může vycházeti 

 jedině prolínáním na obvodu nukleolu. Pozoroval jsem ča- 

 stěji na živých žlázách, že nucleolus lne někdy ku bláně jader- 

 né nebo je s ní dokonce spojen tak, že se k němu blána jaderná 

 jaksi dovnitř protáhne a dotýká se ho. Uvedený zjev pozoro- 

 vala také van Herwerdenová. Někdy bývá v nukleolu dutina 

 a v ní prstoví tě rozvětvené zakončení chromosomové, jindy 

 se dva konce chromosomů sbíhají a ústí společně do nukleolu, 

 často bývá chromosom zúžen a končí neurčitými zauzlinami, 

 krátce je zde veliká rozmanitost neřídící se žádným zvi. pra- 

 vidlem. 



Z jader se vylučuje sekret patrně osmotieky a shro- 

 mažďuje se ve velkých krůpějích na koncích hmoty sekretové, 

 která tvoří zvláštní záhyby při jádrech, jak lze viděti na tab. 

 obr. 1. nahoře v právo, nebo na obr. 3. po obou stranách dole, 

 kde vidíme sekret zvláštním způsobem sražený. Tmavé ony 

 tečky se barví podobně jako chromatická hmota chromoso- 

 mových vláken, intensivně methylovou zelení. Na obvodě zá- 

 hybů plasmy sekretové nacházíme velké kapky sekretu, kte- 

 ré se do středu zmenšují. Na živé žláze můžeme zcela zřetelně 

 pozorovati, jak se tyto malé kapičky dále uvnitř zase zvětšují 

 a jsou unášeny středem žlázy k vývodům. 



Dodatek. 



Během korrektury této práce vyšly další dvě publikace, 

 které se zabývají stejným thematem. 



Prvou z nich publikoval Bolsius,*) který pojednává 

 o strukturách chromosomů a sice dle praeparátů zhotovených 

 asi před 20 lety od Carnoy. 



Konstatoval na těchto chromosomech strukturu zřejmě 



*) Za ochotné zaslání této práce jsem prof. BolsiOyi zavázán 

 srdečnými díky. 



