22 II. Fr. J. Rambousek: 



terčkovitou, což potvrzuje také dokonce i jménem van Her- 

 werdenové. Jedná prý se asi o jiný druh Chironoma: »il y 

 a, chez les différentes espèces de Chironomus, des structures 

 très différentes de la chromatine, dans les glandes salivaires, 

 structure en fil spirale s'enroulant autour d'une tige achroma- 

 tique, et structure en disques pleins alternant avec des champs 

 achromatiques.« 



Připouštím, že na fixovaných p r a e p a r á t e c h 

 je struktura skutečné terčkovitá a sám jsem ji bezpočtukráte 

 na fixovaných praeparátech nalezl — vysvětlil jsem však 

 také patřičné vznik této klamné domněnky, která se dá vy- 

 světliti složením chromosomového vlákna, které samo není 

 homogenní, ale složené z částek, které se snadno rozpadávají. 



Druhá práce od Friedr. ALVERDES-a zabývá se thema- 

 tern poněkud odchylným, totiž vývojem slinných žláz a ja- 

 derných elementů. Autor pozoroval celý zajímavý vývoj od 

 vajíčka. Pozorování počíná konati na larvách velikosti 1 mm. 

 Dle popisu vychází ze stadia klidného jádra, v němž je nu- 

 cleolus přítomen, ale chromosomy jsou ve tvaru achromati- 

 ckýrh vláken, které jsou i při největších zvětšeních úplně ho- 

 mogenní a sprovázeny nepravidelně rozdělenými shluky chro- 

 matické hmoty. Asi po dvou týdnech zkoncentruje se veške- 

 rá hmota achromatieká a chromatin tvoří pravidelnější terč- 

 ky, zabírající celou jeho šíři, 2 vlákna spojí se nucleolem, 

 Tato pozorování konal až do stadia, kdy dosáhne larva délky 

 31/2 'mm. Do této doby spadá také utvoření onoho kroužku. 

 Dle něho »die Komponenten des Ringes sind eher als kleine 

 Keulen zu bezeichnen. Dieselben sprossen aus drei aufein- 

 ander folgenden Chromatinscheiben dicht gedrängt hervor 

 und umgeben den Kernfaden an der betreffenden Stelle wie 

 ein dichter Pelz.« 



Na vzniku jich se dle ALVERDES-a účastní achromatin, 

 který všude proniká chromatinem. Dle všeho jest to ted}^ nu- 

 eleolns lininový. 



Terčky mohou dle autora býti různé tloušťky. Nedá se 

 prý ani předpokládati osa, ani to, že by vlákno obepínalo jen 

 periferii válce, jak míní Leydig. 



Autor se otevřeně prohlašuje pro strukturu terčkovi- 



