Drobnosti chemické. 3 



Při analysách nalezeno: 



Theorie pro 

 I. II. III. IV. [N(CH 3 ) 4 ],SnBť 6 



Sn • • 15-78% 15,40 13,56% 15,93% 



N(.CH 3 ) 4 . . 2046% 19,52 18,89% 19,82% 



Br . . 63,98% 63,90 — — 64,25% 



99,92% 98,82% 100,00% 



Slabě zažloutlý ton praeparátů nedal se ani opatrným 

 překrystalováním odstraniti i jest tedy této soli vlastním. 



Poznámka ku rychlému ocenění t. zv. antimonového skla. 



Antimonové sklo, jež jest v podstatě kysličník antimo- 

 nový s malým množstvím sirníku antimonového, používá se, 

 ač již zřídka, ve sklárnách ku barvení skla. 



Při jisté příležitosti, kde dožádán byl jsem ku podání po- 

 sudku o takovém praeparátů, pátral jsem v literatuře, co vše 

 o této látce a její aplikaci jest známo i shledal jsem, že pro 

 rychlou orientaci radí se sáhnouti ku zkoušce kvalitativní po- 

 mocí zředěné kyseliny solné neb vinné. V nich má se dle Fäh- 

 lingova slovníku*) rozpouštěti za tepla úplně a zanechati 

 pouze malý zbytek sirníku antimonového. Předpokládá se tu, 

 že jedná se o materiál dobře vyšetřený, koncentrace však ky- 

 selin udána není. Tím ovšem ztrácí předpis značně na ceně. 

 Kyselina solná, velmi zředěná, rozpouští velice zvolna, byla-li 

 užita v koncentrovanější formě, uvádí i v roztok sirník anti- 

 monový, a koncentrovaná rozpouští velmi snadno (viz analy- 

 tické dělení sirníku arsenového od antimonového na základě 

 nestejné rozpustnosti v této kyselině). 



Abych zjistil, jaké kyseliny má býti k těmto pokusům 

 užito, provedeny přímo praktické zkoušky na materiálu sa- 

 mém. Sklo toto bylo v prášku světle skořicové barvy, a dosti 

 homogenní. Pod mikroskopem snadno v něm bylo nalézti 

 střípky skelně lesklé, barvy rubínové. Při analyse shledáno, 

 žf látka obsahovala průměrně: nerozpustného podílu 0-58%; 

 vlhkosti 0-04%, antimonu 81-62%, olova 0-14%, kysličníku že- 

 lezitého a hlinitého 0-32%, síry sirníkové 2-48% a kyslíku 



*.) Pökling: Neues Handwörterbuch der Chemie I- sv. str. 674. 



