16 X. Vladimír Javůrek: 



Poloha jader jest převážnou většinou centrální a jen 

 v nemnoha případech leží jádra mimo střed buněk. Jádra 

 jsou značně velká, dosahujíce často až 41 ,» v průměru a mají 

 téměř vždy ostře vyznačenou blánu jadernou. 



V každém jádru možno pozorovati jeden, častěji však 

 dva i více nucleolů (obr. 5. en). Tyto mají tvar sférický, 

 nebo oválný, mnohdy tiž nepravidelný. Stojí buď ve středu 

 jádra, nebo, a to častěji, poněkud excentricky. 



en 



ex 



Obr. 5. Oce. IV., homog. Imm. 1'5. 



O vzniku a účelu těchto »nucleolů« byly vysloveny již 

 velice četné domněnky, které však se netěší obecnému sou- 

 hlasu. 



Jest také těžko vysloviti se o povaze nucleolů v hoto- 

 vých orgánech, jako jsou žlázy Malpighické a jest nevyhnu- 

 telno vyšetřiti vznik nucleolů během vývoje jmenovaných 

 orgánů. Nutno také užíti různých zbarvení, jimiž možno zrůzniti 

 nucleoly samy od zrnek exkrečních (obr. 5. b), jádra naplňujících 

 a nucleoly často tak hustě obalujících, že nelze určitě říci, odkud 

 tato zrnka a kuličky exkreční pocházejí, zda z bývalých chromo- 

 somů, či z nucleolů samých. Mně tedy jest nesnadno vysloviti se 

 o morphologické povaze nucleolů ve velkých buňkách exkrečních 

 malpighických žláz. Prvotně jsem soudil, že nucleoly řečené 

 představují nám klubíčko chromatické, čili »vnitřní jádro« 

 jako v zárodečném míšku vajíčka dle novějších výkladů Vej- 



