O histol. struktuře a exkreční činnosti Malpigh. žláz někt. Coleop. 19 



Rovněž v žádném případu nenalezl jsem uvnitř nucleolů 

 vakuoly, jak udává Maziarski pravě: »La seconde particula- 

 rité que présentent de nombreux nucléoles est la présence 

 dans leur intérieur de vacuoles de forme et de taille variable« 

 (549), nýbrž nucleoly jsou vždy z hmoty homogenní. Ovšem 

 ale posuzuji své obrazy dle praeparátů zbarvených železitým 

 haematoxylinem. 



Sledujeme-li exkreční kapky v jádrech žláz Malpighi- 

 ckých vidíme, že tyto vyplnivše obsah jádra probíhají blanou 

 jadernou a octnou se v cytoplasme (obr. 3., 4., 5., ex). Blána 

 obalující jádro jest zde skoro vždy ostře vyznačena a to i na 

 praeparátech, kde jádro zcela jest obklopeno exkrečními krů- 

 pějemi, takže cytoplasma na periferii jádra vůbec patrná 

 není. 



Ovšem jest těžko dokázati, zda jedná se zde o skutečnou 

 blánu, či zda je to snad pouze dojem ostřejší kontury, vzni- 

 kající na obvodu jádra, na základě lomu světla. 



Přechod exkreční substance blanou jadernou do cyto- 

 plasmy jest různě vykládán. Tak na př. Launoy se domnívá, 

 že membrána jaderná za příčinou turgescence jádra zmen- 

 šuje svou tloušťku, následkem čehož mohou pak tělíska kol- 

 loidní konsistence beze stopy jí projíti. 



Henneguy srovnává blánu jadernou s membránou kauču- 

 kovou, která může se na okamžik otevříti a dovoliti, aby tě- 

 líska chromatická přešla. Holmgren pozoroval zmizení blány 

 jaderné během funkce jádra. Velice pravděpodobné jest mínění 

 Maziarskiho, který připouští, že blána jaderná jest tak tenká, 

 že přechod exkreční hmoty z jádra do cytoplasmy děje se 

 prostě osmosou. Zvláště jasně jevila se na mých praepará- 

 tech blána jaderná při zbarvení kamencovým karminem (dle 

 Grenachera), nebo picrocarminem. 



Při hranici jaderné lze spatřiti zvláštní úkaz veliké dů- 

 ležitosti. Až po blánu jadernou jsou kapky exkreční pěkně 

 růžové, barvíme-li je jedním ze svrchu uvedených dvou barviv, 

 jakmile však ocitnou se v cytoplasme, ihned pozbývají své 

 růžové barvy, stávají se většími a nabývají barvy žlutohnědé 

 (v živých Malpighických žlázách jsou, jak jsem již dříve 

 upozornil, červenohnědé) stavše se zároveň silně světlolom- 

 nými. Takovéto žlutohnědé krůpěje nelze žádným způsobem 



