O histol. struktuře a exkreční činnosti Malpigh. žláz někt. Coleop.21 



Form erhalten haben« (235), To jest ovšem naprosto nemy- 

 slitelné. Nedovedu si představiti jakým způsobem tyto po- 

 měrně velké, kompaktní krůpěje projdou obalem svalovým 

 do vnitra buněk epiteliálních. Holmgren opírá se sice o vý- 

 zkumy Kowalewskyho, který vstřikl do tělní dutiny Acri- 

 dia migratorium 1% natrium indigosulfurieum a pozoroval, 

 že po nějaké době ocitlo se natrium v Malpighických žlázách. 



To možno odůvodniti diffusí, ačkoliv sám Kowalewsky 

 praví, že není mu dosti jasno, jak vnikne zmíněná látka do 

 lumina žláz. 



Ony žlutohnědé exkreční krůpěje jsou z počátku těsně se- 

 skupeny pouze kolem jádra. Později teprve vyplňují postupně 

 celý obsah buněčný. 



Uvedl jsem již jednou, že tyto krůpěje jdou na basi 

 buňky pouze k oné vláknito-granulosní vrstvě. Vyplnivše 

 obsah buněčný octnou se posléze u kraje buňky a vyjdou do 

 centrálního kanálu Malpighických žláz, což podporováno jest 

 též živým pohybem žláz. Z lumina pak hmota exkreční jest 

 odstraněna do střeva způsobem popsaným při pozorování za 

 živa. 



Mínění Schindlerovo, že exkreční hmota odchází dehis- 

 cencí buněk žlaznatého epitelu, nebo následkem tlaku soused- 

 ních orgánů pokládám za nesprávné. Zmíněný autor praví, 

 že odstraňování exkreční hmoty »... kann nicht allein durch 

 die Contractionen der meisten kaum bemerkbar feinen elasti- 

 schen Fibrillen der Peritonäalhülle aus dem Gefässe hinaus 

 in den Darmkanal getrieben werden: dafür spricht nicht nur 

 die Feinheit dieser Fasern an und für sich, sondern auch der 

 Umstand, dass man nie irgend eine Bewegung, d. i. Veren- 

 gerung oder Erweiterung des Gefässes wahrnehmen kann« 

 (588). Jest skutečně zvláštní, že tento badatel, který tolik 

 obíral se studiem Malpighických žláz, jejich přece tak mar- 

 kantní pohyby nepozoroval. 



Jako všude jinde, kde děje se intensivní exkrece, tak i zde 

 po určité době buňka degeneruje a zmírá. Degeneraci této pod- 

 léhá jak jádro, tak i protoplasma buněčná. Proto musí se 

 buňky žlaznatého epitelu po jisté době obnovovati. 



Schindler se domnívá, že buňky žlaznaté dehiscencí ob- 

 literují a že pak nahrazeny jsou buňkami novými, což děje 



