2Q X. Vladimír Javůrek: 



kapky uvnitř jádra, tak že, co do objemu podobají se velice 

 exkrečním krůpějím Dytisea marginalis. 



V jádrech mnou pozorovaných nacházela se vedle nu- 

 cleolů obsahujícíchfhmotu exkreční ještě amorfní, slabě bá- 

 sicky se barvící šťáva jaderná, v níž krůpěje exkreční hmo- 

 tou naplněné byly ponořeny. 



Carabus granulatus L. (obr. 10). Zde Malpighické žlázy do- 

 sahují v průměru 100,". Ovšem to nelze pokládati za nějaký 

 důležitý charakter, poněvadž nelze s určitostí tvrditi, že řez byl 



©* : 



."br 



■'4 



%\ 



sv 



&ě : 



n 



í 



v _ 



zle 



Obr. 10. Oce. IV., obj. 7a. 



zde veden právě v takové vzdálenosti od inserce Malpighických 

 žláz do valvuly pyloricy jako u druhů předešlých. Šířka žláz 

 Malpighických jest tedy charakterem vedlejším. 



Důležitější jsou však znaky následující. Tunica perito- 

 nealis (sv) jest u této specie pouze 1 ř* silná a obsahuje místy 

 velice malá jádra. Tunicu propriu vůbec jsem nikde na svých 

 praeparátech neznamenal. Buňky epithelu žlaznatého (žle) jsou 

 mnohem menší než u druhů výše uvedených. Tvar jejich jest 

 opět nejčastěji konický, jindy však jsou buňky žlaznatého epi- 

 thelu velice nízké a teprve uprostřed zdvihají se vysoko do 

 lumina (1) Malpighických žláz. Hranice mezi jednotlivými buň- 

 kami nejsou vůbec patrný. Zrnito-vláknitá vrstva (t) na basi 

 buněk žlaznatého epithelu sahá do výše 3 |u. Brvitý okraj (br) 

 dosahuje zde výše 4í* a jest velice hustý. Protoplasma jest 

 dosti hrubě granulosní. Místy opět vidíme mezi jednotlivými 

 buňkami malá náhradní jádra (iť). 



