O histol. struktuře a exkreční činnosti Malpigh. žláz někt. Coleop. 27 



Jádra buněk žlaznatého epitelu (obr. 10. 11. n) jsou po- 

 měrně malá, měříce v delší ose 11 t «. Tvar jejich jest, rov- 

 něž jako u druhu předchozího, oválný. Nukleolů (obr. 11. en) 

 jest v jádru obsažen různý počet (1 — 3), mají tvar sférický, 

 nebo protáhlý a barví se pouze básicky. Pozorujeme-li je 

 silnějším zvětšením, vidíme podobný úkaz jako u jader žlaz- 

 natých buněk dříve uvedených druhů. Šťáva jaderná jest amorfní, 

 slabě basofilní. Z uvedeného jest zřejmo, že pochod exkrece ja- 

 derné děje se zde podobným způsobem jako u specií svrchu 



en 



Obr. 11. tompens. oce. 18., homog. Imm, 1*5. 



uvedených. Velice důležitou známkou však jest, že zde kapky 

 exkreční hmoty nezmění se po svém vyjití z jádra do cyto- 

 plasmy v světlolomné, žlutohnědé krůpěje exkreční, nýbrž 

 v tomto případu působením protoplasmy buněčné se rozpustí 

 a my vidíme, jak tmavá exkreční hmota hromadí se ve 

 vrcholcích buněk (obr. 10. ex). Následkem toho jsou části buněk, 

 vyčnívající do lamina Malpighických žláz, temně zbarveny. 

 Přibýváním hmoty exkreční roste vrcholek buňky a nabývá 

 podoby kulovité, tak že konečně dostane podobu temné va- 

 kuoly, v níž tu a tam jsou místa tmavší. Nad touto exkreční 

 vakuolou mizí okraj brvitý a jest nahrazen zvláštní šedivou 

 obrubou (barvíme-li methodou Heidenhainovou), postrádající 

 jakékoliv struktury. Jest to pravděpodobně část vyloučené 

 hmoty exkreční. Vakuola posléze praskne a obsah její ocitne 

 se v centrálním kanálu Malpighických žláz. 



Carabus canceUatus Illig. (obr. 12.). Druh tento jest sice 

 příbuzný s druhem předcházejícím, přece však struktura jeho 



