České rašelinníky. 3 



skupině Subsecund a poněkud i Cuspidat, kde scházelo mi dosti 

 srovnávacího materiálu. Myslím, že docela dobře by se mi 

 hodila slova Linková »Quamquam multas observa verim plan- 

 tas, tarnen non confido, me semper veritatem invenisse«. Po- 

 zději studia svá variační uveřejním v některém světovém 

 jazyku. 



Doklady k práci mojí nalézají se jednak v bryologickém 

 herbáři p. prof. Dr. Yelenovského, jednak v herbáři Musea 

 král. českého i v soukromém herbáři mém, a jsem každému 

 ochoten, pokud zásoba mi stačí, posloužiti doublety. Rovněž 

 i milerád každému Sphagna česká, vůbec evropská, určím. 



Ku konci činím ještě milou povinnost poděkovati slovut- 

 nému chefu svému panu univ. prof. Dr. J. Yelenovskému, 

 řediteli c. k. čes. bot. ústavu a české bot. zahrady v Praze, 

 za veškerou pomoc, nesčetné rady a pozornost, jíž po celou 

 dobu mé práce mi věnoval. Nemenšími díky jsem zavázán též 

 p. univ. prof. Dr. K. Dominoví, který mnohými cennými ra- 

 dami a zkušenostmi mne podporoval. 



Pokud se týče obrázků dovoluji si podotknouti, že kresby 

 promítány nejprve Zeiss-Abbéovým kreslícím přístrojem a 

 pak v tomtéž poměru na čtvrtinu zmenšovány, takže poměrná 

 velikost všude je zachována. 



Y Praze, v únoru 1912. Kar. Kavina. 



Část všeobecná. 



I. Část literárně historická. 



Jako ve všem zajímavý, tak i neméně zajímavé má dě- 

 jiny tento podivný typ rostlinný. 



Již v III. stol. př. Kr. shledáváme se se jmény aqayvog, 

 Gcpáxog, GcfáxsXog, èlsliorpaxoç u Aristotelova žáka Theofrasta 

 Eresia. Jmény těmito, jichž několikráte ve svém spise »Ileyl 

 yvr&v foroytac« (ed. Schneider 1818 vol. I. p. 200., lib. YI. 

 cap. 1, 4, p. 201, cap. 2, 5) užívá, označuje starověký tento 

 spisovatel různé druhy r. Salvia, hlavně S. officinalis, S. 

 cretica, S. pomifera (Sprengel 1822, IL p. 222.) V tomtéž 

 smyslu užívá později těchto jmen i Dioscorides. Rovněž i C. 



