4 XL Karel Kavina: 



Plinius Secundus uvádí ve svých »Historiae naturalis 1. 

 XXX V II.« rostliny tohoto jména několikráte a radí jich uží- 

 vati k: »... vulvis decocto insidentium utilis: item genibus 

 et feminum tumoribus, mixtus nasturtio, etaquasalsa tritus. 

 Cum vino autem ac résina sicca potuš, urinam pellit celer- 

 rime. Hydropicos inanit, cum vino et iuniperis tritus et 

 potuš.« (Ed. stereotypa, Lipsiae 1830. 1. XXIV. c. 17). Dle 

 neúplného popisu a udávání stanoviska v 1. XII. c. 50 a 1. 

 XXIV. c. 6. lze souditi, že rostlina, kterou Plixius jmé- 

 nem sphagnon (sphacos, bryon) označuje, jest nejspíše ně- 

 jaký lupenitý lišejník r. Usnea, neb Lobaria. Rabenhorst 

 (2 p. 345.) a LiMPRicHT (6 p. 97.) se domnívají, že Pliniovo 

 jméno sphagnon jest odvozeno od sphoggos, houba, k čemuž 

 prý se i vlastnost tohoto mechu, ssáti vodu, víže. Výklad 

 tento však nelze přijmouti. Podle všeho sotva měl Plixius 

 na mysli skutečně rašelinník užívaje tohoto jména; mimo to 

 j mény spliagn on a bryon staří Řekové označovali 

 skoro všechny ho u b y , ř a s y i mec h y ( Landerer 

 p. 83). 



Jména sphagnon pak po většině užívali středověcí au- 

 toři v Pliniově smyslu, neboť spisy jejich se vesměs 

 o Theophrastovy a Pliniovy opíraly. 



R. 1552 nalézáme první vyobrazení Sphagna 

 u Tragusa na 946. str. jeho »De stirpibus commentarium« 

 (éd. Argent. 1552). Obrázek představuje Droseru ve společ- 

 nosti Sphagna (cymbifolium?) a Polytricha (gracile?) a nese 

 jednotný nápis »Muscus palustris«, takže těžko rozhodnouti, 

 zdali toto jméno k Polytrichie či Sphagnu patří. Gesxer a 

 Essenbeck (2 I. p. CXII.) vztahují toto jméno k Polytrichu. 

 O 29 let později londýnský botanik Mathias de l'Obel (Lo- 

 belius) v II. díle svých »Icônes stirpium sen plantaritni . . .« 

 Antwerpiae 1581 na str. 242. podal pěkné vyobrazení Sph. 

 cymb i foliům (?) a po prvé označil jménem »Muscus ter rest rix 

 vulgaris«; k obrázku připomíná: Minusve specioso nitore, 

 coloreque vivido, tristiorique aspectu visitur in complutis 

 ruderibus, asperginosisque limbis parietinorum vetustiorum 

 Galliae, Germaniae, Belgiae et Angliae. Týž druh (neb Sph. 

 rigidum?) vyobrazil r. 1583 antwerpský Rembert Dodoens, 

 Dodonaeus, v »Stirpium historiae pemptades sex« p. 469; 



