g XI. Karel Kavina: 



lusGum za dobrý druh přijímá. Fürnrohr jest po Heget- 

 schweilerovi první, kdo počal druhy Sph. kriticky zkoušeti. 

 V tomže roce vyšlá Hübenero va »Muscologia germanica« 

 vypočítává 8 dr., uové Sph. ambiguum. 



Karel Müller ve své »Synopsis musc, frondos.« (1846 

 až 1851) zařadil Sphagnaceae jako X. tribus mezi stegocar- 

 pieké acrocarpi vedle Leucobryaceí; popisuje všech tehda zná- 

 mých 23 dr. Sphagen, z nichž 9 připadalo na Evropu. Raben- 

 horst v »Deutschi. Kryptog. Fl.« 1848 uvádí pro Evropu jen 

 8 dr., neboť Müllerem publikovaná Sph. moUuscoides zdá se 

 mu býti pro Evropu pochybné; jinak ale v rozdělení i po- 

 pise řídí se Müllerovou Synopsí. 



Kolem let padesátých H. Mohl studoval opětně anato- 

 mickou stavbu listů rašelinníkových a potvrdil, že »ducti in- 

 tracellulares« starých autorů jsou samostatné chlorofyllem 

 opatřené buňky, jak již před 40 lety Moldenhaver dokázal, 

 což však později Meyen, Lesquereux, Sprengel a j. popírali. 



V téže době Schacht a o něco dříve Nägeli studovali 

 vývoj listu a stonku; rovněž Hofmeisterovy »Vergleichende 

 Untersuch.« r. 1851 vyšlé nejeden cenný příspěvek k anatomii 

 a vývoji Sphagen obsahují. Týž badatel objevil r. 1854 ter- 

 restní protonema. Rok před tím K. Müller vydal známé své 

 »Deutschlands Moose«, v nichž Sphagna staví na základě ana- 

 tomické stavby listů v příbuzenstvo Leucobryaceí a vypočítává 

 tytéž druhy jako ve své Synopsi. 



Novinku přineslo roku 1856 W. J. Sullivantovo dílo 

 »Mosses of United States«, kde po prvé užita za systematické 

 dělidlo vzájemná poloha chlorofyllových a hyalinních buněk 

 v čepeli listů větevných. 



O dvě léta později vydal W. Ph. Schimper velkou nád- 

 hernými tabulemi provázenou monografii »Versuch einer 

 Entîvickelungsgesch. der Torfmoose« rozšířené vydání pů- 

 vodní francouzské práce »Mémoire pour servire à VMst. nat. 

 des Sph.« o rok dříve publikované. Dílo toto, v němž nejen 

 shrnul všechny dosavadní poznatky anatomické, vývojové 

 i systematické, nýbrž i z valné části veskrze nové objevy a 

 názory publikoval, jest základní m kamenem celé 

 s p h a g n o 1 o g i e, od něhož všechny práce pozdějších sphagno- 

 logů vycházejí. Dokázal isolované postavení Sphagen v celém 



