České rašeliímíky. 23 



Složitější jsou větevné poměry n větviček, jež po třech 

 až pěti ve svazeěeíeh vedle 1 o cly žních lístků po straně 

 lodyžky v určitých vzdálenostech vynikají. Tu se náhledy 

 autorů značně rozcházejí. Schimper (2 p. 37), po něm Hof- 

 meister (3 p. 275) a Leitgeb (3 p. 307) pojímali svazečky 

 větviček za »wiederholte Dichotomien des Astes«, soudíce tak 

 dle vývoje těchto větviček. Poměr však celého svazečku k lo- 

 dyžce vysvětliti nedovedli. Limpricht (6 p. 89) vykládá vět- 

 vení jako monopodiální, AYarxstorf (29 p. 269) za nepravou 

 dichotomii. 



Podivno jest, že svazeček větví vzniká vždy vedle listu 

 lodyžního, obyčejně na anodickém jeho okraji. Orientace 

 tato jest prazvláštní, nikde jinde se s ní nesetkáváme; dosud 

 také vysvětlena nebyla. Hofmeister (3 p. 270, 4 p. 413, 431) 

 tvrdí, že svazeček větví a p o b o č n ý list lodyžní náleží k témuž 

 segmentu. Leitgeb (3, p. 304) naproti tomu zastává svoji, 

 všeobecně prý u mechů platící větu, že nejbližší lodyžní list 

 nad svazečkem větví jest s tímto v jednom segmentu. Ať už 

 jest věta Leitgebova pravdivá nebo ne, morfologická hodnota 

 a význam zvláštní této orientace nijak pracemi těmito vy- 

 světlena nebyla. Ani Schöxau, jenž v poslední době větvením 

 mechů a Sphagen se zabýval, žádného vysvětlení nepodal. 

 Práce Schöxauova jest vlastně polemikou proti pracem Ve- 

 lenovského a Servíta, hledící za každou cemi morfologické 

 nálezy těchto vyvrátiti. Při tom ale Schöxau, organograf, jemuž 

 fundamentální pojmy morfologické chybí, zastává a znovu 

 rozvádí hypophyllní theorii Leitgeb-Müllerovu, nových 

 však nálezů a poznatků samostatných nepodává. 



Dle našich předběžných studií dovolujeme si vykládati 

 zvláštní toto větvení u Sphagen za komplikovaný pří- 

 pad d i e h o p o d i a, čili d i c h o t o m i c k é h o s y m p o d i a, 

 jež před nedávném objevil Yelexovský (3 I. p. 206) u ja- 

 trovek a Equisetineí. Dichopodium Sphagnaceí jest však 

 komplikovanější a poněkud odchylné od dichotomického sympo- 

 dia u zmíněných skupin přicházejícího. Lodyžní lístky zde od- 

 povídají p o š i n u t ý m listům a n g u 1 á r n í m, celá lodyžka 

 pak splynulý m d r u h ý m vidlicím dichotomie. 

 Že tomu skutečně tak bude, svědčí následující důvody: 



