26 XI. Karel Kavina: 



Russowově (2 p. 12) hemiisophyllní. Poprvé na tyto 

 formy upozornil r. 1825 Alex. Braun nálezem podivného 

 Sph. hypnoides, které Bruch ještě téhož roku ve »Floře« 

 (p. 629) jako Sph. cuspidatwm v. hypnoides publikoval. Po- 

 zději objeveny i jiné isophyllní formy Schliephagkem, Rus- 

 sowem, Roellem a Warnstorfem téměř v každé skupině. 

 Většinu takových forem dlužno vykládati za mladá, nevyvi- 

 nutá stadia. Podivná jest ale hemiisophyllie u Sph. platy - 

 phyllum (Sull.) Lindb., kde jest konstatní a dokonce velmi 

 dobrým znakem druhovým. Tady by se dala vysvětliti jen 

 tou okolností, že Sph. platy phyllum (Sull.) Lindb. roste na 

 močálovitých caricetech, jež na jaře jsou úplně pod vodou, 

 za léta však zase zcela vysychají, takže listy svůj vývoj 

 dokončiti nemohou. Rovněž Russow (1. c. p. 12.) pozoroval, 

 že formy hemiisophyllní rostou vždy na stanoviskách, vyda- 

 ných četným změnám, pokud se týče zavlažování. 



Oproti isophyllním formám jsou formy dimorfní 

 (Roll 1. c. p. 242), jež na téže lodyžce mají listy dvojího 

 druhu; hořejší jsou obyčejně oválovité, širší a větší než 

 protáhlé lístky v dolení části lodyžky rostoucí. I takové 

 formy častěji byly nalezeny ku př. u Sph. Girgensohnii 

 Russ., Sph. Russowii Warnst, a j. Známy jsou i formy 

 s trimorfními lodyžními lístky. Někdy shledáváme na 

 téže lodyžce lístky isophyllní, naprosto s větevnými shodné, 

 vedle lístků od větevných zcela odlišných. {Sph. molle 

 Sulliv.) Roll vykládá vznik dimorfních forem zpětnou 

 metamorfosou forem původně isophyllně založených. Dle na- 

 šeho náhledu bude příčina jich vývoje táž jako u forem 

 isophyllních. Příznivá doba však trvala déle než u forem iso- 

 phy líních, takže lístky měly dosti času se vyvinouti v doko- 

 nalé; jen část se jich nepřeměnila a to ty, jež byly již 

 odumřelé. Nejedná se zde tudíž o žádnou zpětnou metamor- 

 fosu, nýbrž o pokračující vývoj. 



Všechny listy vykazují u Sphagen zvláštní stavbu 

 anatomickou. Čepel jejich postrádá vždy žeber a složena 

 jest z jediné vrstvy buněk, jež jsou dvojího druhu: zelené, 

 chloroplasty obsahující chlorocysty, a prázdné, čiré, odumřelé 

 hyalocysty (od některých autorů zvané též leukocysty). 

 Buňky tyto tvoří dohromady podivuhodnou síť čepelnou. Síť 



