38 XI. Karel Kavina: 



exopleurní uložení trojbokých chlorocyst, účel ochrana před 

 vyschnutím a přímým světlem. 



Že listy větévek převislých se od listů odstálých větévek 

 mnoho neliší, řekli jsme již při pórech. Dlužno nám ještě do- 

 dati, že u větévek převislých jsou listy řídce sestavené a mí- 

 vají chlorocysty na obou stranách volné, neboť nepotřebují 

 zvláštní ochrany, jsouce dostatečně odstálými větévkami celého 

 trsu před světlem chráněny. Chlorocysty jsou též význačně cen- 

 tricky mezi hyalocysty umístněny, by lépe velkou váhu vodou 

 nassátých hyalocyst unesly. 



Perichaetiální lístky jsou za doby rozkvětu ještě 

 zakrnělé (Schimper 2 p. 2b.). Archegonia obalují lístky 

 p e r i g o n i á 1 n í, zveličelé to vlastně lístky větevné, jež na 

 zkrácené vedlejší ose tvoří vejčitý pupen; tyto se jinak málo, 

 hlavně jen póry, liší od drobných ostatních lístků větevných. 

 Za to lístky perichaetiální tvarem i anatomickou stavbou jsou 

 od větevných lístků odlišné. Tyto počnou se v květu vyvinovati 

 teprve až po zúrodnění archegonia zároveň s plodem, který 

 přerostou a posléze celý obalují. Tvarem připomínají spíše lístky 

 lodyžní; jsou značně veliké, často 13 i více mm dlouhé 10 mm 

 široké. V basální části jsou po většině složeny výhradně z pro- 

 táhlých buněk zelených, čepel listová do poloviny jest tudíž 

 z homogeního pletiva; teprve v hořejší části jsou přítomny 

 hyalocysty, z prvu spoře, blíže špičky však již pravidelně 

 mezi zelené buňky rozložené. Výjimkou jen u některých druhů, 

 ku př. Sph. rigidum Schpr. jsou hyalocysty též v basální 

 části, takže připomínají perichaetiální lístky větevné. Rozmno- 

 žení chlorofyllových buněk souvisí s úkolem perichaetiálních 

 lístků, jež mají nejen chrániti nýbrž i vyživovati mladou to- 

 bolku, jež postrádá úplně (Haberlandt 1, Magdeburg) assi- 

 milačního systému, který tuto funkci u jiných mechů částečně 

 přejímá. Mimo to dodávají tlustostěnné buňky chlorofyllové 

 též celému listu pevnosti. Hyalocysty totiž nemají obvykle 

 žádných vlákének a jsou vytužovány toliko sporými rozporami 

 a lištnami. Velké ochrany ostatně perichaetialné lístky nepo- 

 třebují, neboť jsou značně chráněny svou polohou. Trvání 

 perichaetiálních lístků jest obyčejně krátké. Zachází společně 

 s tobolkou po vyprášení spor. U hydrofilních forem někte- 

 rých druhů (ku př. Sph. molluscum Bruch, Sph. cymbifolium 



