50 XI. Karel Kavina: 



torfem v poslední jeho práci v tyto dny právě vyšlé (33). 

 Budiž nám dovoleno poněkud blíže si Loeskeho tvrzení 

 všimnouti. Vodní pletivo a hyalocysty nemusí vždy ještě cha- 

 rakterisovati xerofyta. Vždyť jest celá řada Peperomií, jako 

 ku příkladu letošního roku Dominem popsaná Peperomia 

 af finis Dom. a i jiné (P. enervis C. DC. e. F. Müll., P. re- 

 flexa A. Dietr., P. leptostachy a Hook, a Arn.), jež výhradně 

 ve vlhku u vodopádů v tropech australských rostou a přece 

 mají vodní pletivo právě tak dobře vyvinuto, jako druhy xe- 

 rofytní. Ale i jinými xerof ytními charaktery se vyznačují ba- 

 řinné a vodní rostliny, a přece je nijak ke xerof ytům nepo- 

 čítáme. Tak četné Salixy (S. repens L., S. lanata Thuill., S. 

 glauca L. aj.) mají listy chlupaté, Vaccinium Oxycoccos L. a 

 F. Vitis Idaea L. listy kožovité s tlustou pokožkou podobně 

 jako shledáváme u xerofyt. A přece nikdo tyto rostliny jako 

 xerofyta vykládati nebude. Setkáváme se ještě i s jinými ana- 

 tomicky xerofytními zařízeními u pravých hydrofyt ; nezbývá 

 nám než poukázati na citát z Warmingo va »Le k rl). der 

 ökologischen P f la nzenge ogr. (1902 p. 187), pokud se 

 týče významu anatomických znaků pro systematiku vůbec. 

 Podobně se to má i se Sphagny, která přes to vše hydro fyty 

 zůstanou. Právě naopak Sphagna jsou význačnými hydrofyty, 

 jež vždy nesmírně mnoho vody potřebují a vůči sebe nejpatr- 

 nější ztrátě její jsou nesmírně citlivý, a proto vždy ve svých 

 pletivech veliké množství důležitého tohoto životního elementu 

 si zachovávají. 



Přece však, pokud se týče maximálního množství vody 

 různé druhy Spliagen různě si libují. Všeobecně lze říci, že, 

 sušší místa vybírají si hlavně Acutifolia, Cymbifolia, Squar- 

 rossa a Rigida, kdežto Cuspidata a Subsecunda na místech s vět- 

 ším množstvím vody, nezřídka přímo v ní si libují. Tyto druhy, 

 jež ve vodě rostou, mají vodní pletivo v menší míře vyvinuto. 

 Kůra lodyžky často schází, póry v hyalocystech zakriiují, ba 

 někdy jako ku př. u Sph. riparium Angstr. var. fliiiians 

 Russ. i hyalocysty v čepeli větevných lístků z valné části bý- 

 vají redukované a čepel jen ze samých chlorocyst, hlavně 

 v apikální své části, jest složena. Submersní formy jsou též 

 vždy slabší, měkčí a jemnější; větévky jejich řídce olistěné, 

 často prodloužené, a všechny od lodyžky odstálé. Lístky vě- 



