České rašelinníky. 55 



z basáluích buněk větevných lístků, a nebo, byly-li lístky po- 

 trhány ze samotných chlorocyst. Jiný způsob vegetativního roz- 

 množování jest obvyklé u forem submersních, vodních. U těchto 

 se některé větévky ze svazečku značně prodlužují, takže jako 

 dlouhé nitkovité šlahouny ve vodě splývají. Na konci těchto 

 šlahounů jest pupen, z něhož vyroste mladá rostlinka, která, 

 když šlahoun přehni je, se uvolní a brzy v některém trsu za- 

 chytí a samostatně vegetuje. 



Všemi těmito způsoby vegetačního rozmnožování jest 

 Sphagnum dobře vyzbrojeno, aby nezahynulo, a aby se co 

 nejvíce rozšířilo. 8 plia g nu m rozmnožuje se na stanovisku za 

 příznivých okolností vegetativně tou měrou, že v krátké době 

 zarůstá celá rozsáhlá prostranství hustým kobercem. Nejlepší 

 příklad lze viděti na rašelinách, kde se borky vy pichu jí a ra- 

 šelina málo jest odvodněna ; tu v několika létech vypíchaná 

 místa opět rašelinníkem zarůstají a tvoří se opět mocná vrstva 

 rašeliny. 



Z těchto všech vlastností plyne i dalekosáhlý význam 

 S pita gen v přírodě. Nejdůležitější úkol jejich jest ten, že jsou 

 regulátory srážek vodních. Nejen že Sphagnum celé 

 přívaly zadržuje, nýbrž ono i vodu uschovává a chrání zem 

 před vyschnutím. Dobře vystihl jich význam prof. Vele- 

 novský, jenž (1 p. 26) píše: »Rybniční hráze se přívalem po- 

 trhají, ale ssavé buůky rašelinníka nikoliv.« Celé zařízení rost- 

 linky jest k tomu určeno, aby ssálo jako houba do sebe vodu. 

 Nejen celé přívaly deštné do sebe vsávají, nýbrž póry svými 

 a dírkami, jimiž účelně membrána hyalocyst jest perforována, 

 opatřují si vodu srážením vodních par a mlh. Vodu si pak 

 po celé rostlince rozvádějí Cymbifolia hlavně kůrou, jiné druhy 

 kapillárními prostůrky vzniklými mezi větvemi a lístky, pře- 

 vislými větévkami, jež Sphagna nahrazují hojné vlášení ko- 

 řenové, které u četných mechů jiných celou lodyžku v dolní 

 části jako plstnatý obal objímá; získanou vodu zadržují hlavně 

 ve velikých hyalocystách a retortových buňkách. Tím vším 

 umožněna jest právě ona obrovská mohutnost ssací, kterou 

 Sphagna nad všechny mechy, ano i jiné prostředky ssavé, 

 vynikají. Riegler udává, že Sphagnum acutifolium Ehrh. 

 absorbuje ve 100 dílech 482 díly vody, takže po několikadenním 

 dešti napité Sphagnum obsahuje až 631% vody; Oltmanns 



