60 XL Karel Kavina: 



Jak jsme již dříve řekli, jsou Sphagna jednak rostlinami 

 hydrophytními, jednak vápnabojnými a vybírají si stanoviska 

 s nižší roční teplotou. Bude tedy těmito podmínkami určeno 

 i jejich geografické rozšíření Jsou nestejným způso- 

 bem rozděleny po celém světě, všude, kde podklad nevápenný 

 a dosti jest ovzduší parami nasycené, kde něžné jejich ústrojí 

 by obstáti mohlo; anatomická jich stavba a také jiná za- 

 řízení jim dovolují opatřovati si výživu i z atmosférických 

 srážek, nečiní tudíž na výživnost substrátu valných nároků. 

 Chybí toliko v bezvodých pouštích ; zajímavo, že rovněž 

 v tropech jsou řídké a i tundrám arktickým scházejí. Zdá se, 

 že příčina tohoto úkazu jest, -vedle jiných, hlavně ta, že na 

 těchto stanoviskách byly zastoupeny jinými, pro tamnější 

 podmínky lépe vyzbrojenými rostlinami. Sphagna jsou vesměs 

 rostlinami terrestními; výjimku tvoří prý jedině Sph. Fitz- 

 geraldii Ben. et Card. (S. trinitense C. Müll. var. Fitzgeraldü 

 (Ben. et. Card.) Warnst.), které Cardot uvádí jako »vivant 

 sur les troncs et les feuilles des Palmiers, comme les Mousses 

 épiphytes« (3 p. 64), avšak v Georgii nalezeno v mělkých 

 tůňkách (Warnstorf 33 p. 218.) Zdá se tudíž, že terrestrický 

 výskyt bude pro Shpagna pravidlem. 



Dle nejnovějších zpráv Warnstorfových (33) čítáme 

 po celém světě 343 druhy Sphagen; počet tento však musíme 

 nejméně o dobrou třetinu redukovat, neboť jsou to většinou 

 drobné druhy Warnstorfské, namnoze jen dle jediného exem- 

 pláře tvořené. Bovněž i ostatní čísla, jež dle posledního díla 

 Warnstorfova udáváme, dlužno s toutéž reservou přijímati. 



Bozšíření Sphagen neodpovídá nijak stanoveným okr- 

 skům; nejsou druhy Sphagen výhradně palaearktické, neotro- 

 pické, palaetropické atd. Druhy rostoucí v Severní Ame- 

 rice právě tak dobře rostou v Americe Střední i Jižní. 

 Jednotlivé však skupiny Sphagen dosahují největšího 

 svého rozvoje v určitých geografických okrscích. Tak ku př. 

 Cymbifolia a Subsecunda spolu s Cuspidaty a Rigidy vyka- 

 zují nejvíce zástupců v australském okrsku; podobně zase 

 Acutifolia s Cymbifolii a Subsecundy v Brasilii, Sericea na 

 Sundajských ostrovech a Sev. Americe, Mucronata v Africe, 

 a pod. Bovněž i počet endemitů jest v jednotlivých světa- 

 dílech velmi různý. 



