70 XI. Karel Kavina: 



livé druhy význačnou, jako na příklad u Sph. medium Limpr., 

 Sph. rubéllum Wils., Sph. fuscum (Schimp.) Kling., Sph. 

 platy phyllum Sull. Velice proměnlivé jsou též větévky pokud 

 se týče délky, olistění i směru, v němž jsou odstálé; tak formy 

 orthoclada, anoclada, kataclada, dasyclada, euryclada, masti- 

 goclada, brachy dada, mesoclada, homaloclada, macroclada, dre- 

 panoclada, pachyclada, atcl., jichž Bussow k označení variet 

 často i v různé kombinaci (na př. var. brachyeurycladum 

 var. eurydrepanocladum aj.) užívá, jsou velmi nestálé, a tudíž 

 i celé variační stupně systematické, v tomto smyslu bezcennné 

 a nesprávné. Často během několika dnů se táž rostlinka na 

 svém stanovisku mění; můžeme ze zkušenosti tvrditi, že Sph. 

 acutifolium brachy cladní a anocladní za týden změnilo se v ma- 

 krokatacladní a později v mastigocladní. Již z tohoto hodnota 

 Bussowových variet vysvítá. Stejně nelze i barevným formám 

 připisovati ceny variet, jak v novější době TTarnstorf a Bus- 

 sow činí. Zajímavé jest i měnění habitu druhů, jež pospolu 

 rostou a navzájem habitu jsou stejného: případ tento připomíná 

 na lokální připodobňování Schübelerem u obilnin a jinými 

 i u některých jiných phanerogam pozorované. Tak na př. Boell 

 (1. p. 573.) uvádí, že Sph. acutifolium Ehrh. rostoucí se Sph. 

 Girgensohnii Bus. pohromadě úplně toto habitem svým tak 

 napodobilo, že habituelně od sebe nebylo lze oba druhy roze- 

 znati. Podobných případů jest zaznamenáno několik, a jistě 

 každý bryolog ze své prakse některé případy zná. Bauer 

 pozoroval úkazy tyto u Sph. recurvum Pal. Beauv. a Sph. 

 Girgensohnii Rus., my pak měli příležitost totéž poznati u Sph. 



O 



riparium Angstr. a Sph. squarrosum Pers. Vidíme, že nelze tu 

 díž habitu rostlinky užíti jako spolehlivého znaku rozlišovacího 

 při druhu, a že toliko při rozeznávání variet a forem lze jich 

 se zdarem, ovšem s náležitou reservou, použíti. Jest samozřejmé, 

 že každý druh se vyznačuje určitou řadou více méně konstant- 

 ních znaků, jež i habitu jeho určitý ráz dodávají, takže zku- 

 šený bryolog je již na prvý pohled rozeznává, avšak některé 

 druhy, u Sphagen skoro většina, jsou habituelně tak variabilní, 

 že nutno sáhnouti k rozeznávacímu znaku jinému. 



Lodyžka poskytuje nám znaků několik: k ů r u, její složení, 

 vrstevnatost, neb i eventuelní nepřítomnost, a zbarvení a vy- 

 tváření vrstvy dřevní. Pokud se týče korové vrstvy, přihlížíme 



