České rašelirmíky. 71 



především, je-li vůbee vyvinuta, nebo není-li, totiž nejsou-li 

 buňky její tlustostěnné a od dřevních nerozeznatelné. Tento 

 znak užíván jest hlavně u Cuspidat a Subsecwid. Tak na př. 

 oddělováno jest Sph. fallax Kling, od Sph. recurvum Pal. 

 Beauv. poněvadž nemá korovou vrstvu odlišenou, Subsecunda 

 se rozlišují s korou více vrstevnou (Sph. contortum Schultz, 

 Sph. platy phyllum Sull.) a s korou jedno vrstevnou (Sph. subse- 

 cundum- Nees, Sph. inundatum Russ. aj.) Nesmíme však za- 

 pomínati, že čím více jest rostlinka ve vodě ponořená, tím 

 stávají se hyalodermální buňky tlustšími, až konečně zdánlivě 

 kůra vůbec chybí; u Sph. recurvum Pal. Beauw. jsou pak 

 i časté formy, že mají kůru toliko jen na jedné straně obvodu 

 rozlišenou, až konečně na větší části obvodu vůbec chybí, takže 

 takové formy pak by měly patřiti oběma druhům. Nelze tudíž 

 tohoto znaku s důvěrou použíti. Tam, kde stabilně vždy kůra 

 v hojné míře jest vyvinuta, jako u Cymbifolií a Acutifolií, 

 lze užiti jako rozdělovacího znaku perforace a vnitřních struktur 

 blan hyalocyst. Jmenovitě přítomnosti neb nepřítomnosti spi- 

 rálních vláken na stěnách hyaloepidermálních buněk, obzvláště 

 větevné kůry, lze s prospěchem užiti za důležitý znak rozdě- 

 lovači. (Litophloëa, Inophloëa.) Někdy bývá i tvar retor- 

 t o v ý c h buněk pro druh charakteristický (Sph. molluscum 

 Bruch). 



Stejně lze s prospěchem užíti u Acutifolií i perforace 

 svrchních buněk hyalodermálních; Sph. fimbriatum Wils. a 

 Girgensohnii Rus. mají buňky korové ve svrchní vrstvě všechny 

 jedním neb i dvěma póry perforované, kdežto ostatní evrop- 

 ské druhy mají buňky korové jen velmi spoře, ojediněle, neb 

 skoro vůbec neperforované. V jiných skupinách však tohoto 

 znaku se nedá tou měrou užíti, neboť tam není tak určitý 

 jako u Acutifolií. Dobrou pomůckou k rozeznávání druhů 

 i celých skupin jest zbarvení vrstvy dřevní, které bývá 

 někdy méně intensivní, avšak zpravidla má pro určitý druh 

 obvyklé zabarvení. Toliko u vodních forem jest dřevní část 

 obyčejně bezbarvá, zelená a ztrácí původní zbarvení. 



Naprosto však nepraktické a pro systém bezvýznamné 

 jest rozdělení květů na rostlince, jednak proto, že velice ne- 

 snadno se na rostlince hledají (mimo to míváme obyčejně 

 sterilní neb popřípadě plodné avšak nekvetoucí rostlinky 



