České rašelinníky 



107 



Roth Eur. Torfm. 1906 tab. III. fig. 9. 



Warnst. Sphagnol. univ. 1911 p. 162. fig. 34.B, p. 166 

 fig. 35F. 

 Rostlinky většinou nízké ve velmi hustých, r o z - 

 padavých kobercích barvy okrové, šedo- až modrozelené, 

 rezavě žluté až červenohnědé, někdy i žlutě a červenohnědě 

 strakaté. Za sucha jsou rostlinky tuhé, 

 avšak neobyčejněkřehké a lámavé. 

 Lodyžka jest silná, hnědá, obyčejně 

 jednoduchá, někdy i rozvětvená, zřídka 

 nad 8 cm vysoká. Kůra složena ze 

 2 — 3 vrstev tenkostěnných buněk 

 hyalinních, jež jsou obyčejně ve svrchní 

 vrstvě po jednom póru opatřeny; dřev- 

 ní vrstva jest nepříliš silná, světle 

 neb kávově hnědá, někdy i tmavě 

 rezavě hnědá. Větve jsou po 3 — 5 v e 

 svazeěcích hustě za sebou na 

 lodyžce na h loučených; dvě větve 

 ve svazeěku jsou silné, krátké, vzpří- 

 meně ztuha vzhůru odstálé, ostatní dlouhé 

 a těsně k lodyžce přitiskla. K ň r a v ě- 

 t e v n á složena ze samých stejno- 

 tvarých buněk hyalinních pórem opa- 

 třených, retortové buňky nejsou 

 vyvinuty. Listy lodyžní jsou velmi malé 0'35 — 

 0*65 mm dlouhé, t ř o jh r a n n é s velmi tupou špičkou, 

 někdy i trochu jazykovitě protáhlé, často nesouměrné a 

 k jedné straně sražené s malými oušky. Na špičce bývají 

 někdy třísnité, po okrajích však vždy jsou lemovány ši- 

 rokou ovrubouz protáhlých hyalinních buněk. Hyalinní 

 buňky v čepeli jsou široce rhombické, obyčejně bez vlá- 

 ken (toliko v basální části jsou zbytky vláken) a místy 

 tenkými šikmými septy (rozporami) r o z cl ě 1 e n é; na vnější 

 straně blána hyalocyst mívá podélné vrásky, na vnitřní jest 

 perforována skulinami a póry. Větevní lístky jsou hustě, 

 často pětiřadě na větévce sestavené, velké (17—2*5 mra 

 dlouhé, 1 — 1*5 mra široké) , za sucha silně lesklé. Jsou po- 

 dlouhle vejčité, vy d u té s tupou zoubkatou špičkou a na 



Obr. 3. Sph. rigidum; 



ve skut. vel. Labská 



louka. 



