134 XL Karel Kavina: 



marcation nettement tranchée entre le S. acutifolium et le iS'. 

 Gif 'gensohnii et ce dernier (S. fimbriatum) ne possède en 

 propre aucun caractère — « (1. p. 75. (91).) není správným, 

 neboť rozdíly mezi těmito druhy jsou hlavnè v lodyžních líst- 

 cích značné; spise jeví Sph. Girgensohnii vztahy k fimbriatum, 

 s acutifolium vyjma habitu má málo společného. 



Sph. Gir gensohnii jest rozšířeno po celé sev. polokouli 

 dosti nestejně, místy jsouc hojné, místy vzácné. Vybírá si 

 jmenovitě horské lesy, kde často pokrývá lesní půdu v ši- 

 rokých plochách. Na sever sahá až po Špicberky, Island, Sibiř, 

 Grónsko, na jih po Pyreneje, Apeniny, Kavkaz, extratropické 

 Himaláje, Washington, New York, Connecticut. Ve Skandi- 

 návii jest hojný, zejména nad hranicí stromovou a v alpin- 

 ském pásmu (Dusen 1), v Německé nížině a Francii jest 

 vzácný (Warnst. 33, Card. 1) ; v Alpách stoupá až nad 

 2400 m. 



V Čechách patří k nejobyčejnějším Sphagnům, jme- 

 novitě v pohraničních horách a jich předhořích, kde jest všude 

 hojný. Z četných jeho forem hlavní 2 variety, zelená lesní 

 var. speciosum Limpr. a vybledlá, žlutavá, luční var. stric- 

 tum (Lindb.) Russ. jsou rovněž hojné. Var. roseum Limpr. 

 {Sph. Russowii Warnst., Sph. robusťum Roll.) jest poněkud 

 řidčí a vybírá si spíše v r c h o v i š t ě a pumileta. Každou 

 tuto odrůdu lze opět roztříditi v četné »variety« compactum, 

 densum, tenellum, gracilescens, flagellare, tenue atd., jak Roll 

 a jiní činí; jsou to však jen lokální bezvýznamné formy. 



Pozn. : Po š p i n a v ě z e 1 e n é b a r v ě do žlutá nabíhající, 

 tuhých lodyžkách a větvičkách, jichž lístky zpravidla špič- 

 kami odstávají a podle j a z y k o v i t ý c h j e n n a š p ič c e 

 třísnitých lístcích lodyžní c h velmi lehce se Sph. Gir- 

 gensohnii poznává; var. roseum poznáme dle červené 

 b a r v y a méně třísnitých, skoro zoubkatých lístcích lodyžních. 



Ěada IL Dentata Warnst. Beiträge in Hedwigia 1890 (21) 



p. 188. 

 Rostlinky nezřídka červenavé, lodyžní lístky na 

 ťu p é špičce zoubkaté, nikdy nejsou třásnité. Větevné 

 lístky jsou na okrajích různě širokou ovrubou lemované, 

 nikdy však nemají r e s o r b č n í rýhy. 



