české rašelinníky. 139 



Illustr.: Warnst. Acutifol.-Gruppe 1888, tab. III. fig. 4., tab. 

 IV. fig. 11., 12. 



Leb. u. Torfm. 1903 p. 424. fig. 12. 

 Roth. Eur. Torfm. 1906 tab. VIII. fig. 1. 

 Warnst. SphagnoL univ. 1911 p. 74., fig. 22B. 



Hluboké polštářky, hnědozelené, neb krásně žem- 

 lově- až červenohnědé. Rostlinky štíhlé, jemné, 

 h a b i t u e 1 n ě podobné předešlému. Lodyžka tenká, 

 jednoduchá, hnědá má 3 — 4 vršte vnou epidermis ostře oddě- 

 lenou od silné temněhnědé vrstvy dřevní. Svaze čky 

 p o 3 — 4 větévkách zpravidla hustě na lodyžce nahlou- 

 čené. Lístky lodyžní jsou malé, 0'ómm široké, sotva 

 něco přes 1 mm dlouhé, jazykoví té a na široce za- 

 oblené špičce trochu třísnité; okraje jsou na špičce 

 často ohrnuté v malou kápi, a lemované po celé délce 

 ovrubou z úzkých hyalinních buněk, která k basi se náhle 

 rozšiřuje. H y a 1 o c y s t y rhombické zpravidla bez vláken 

 a p o r ů, jen zřídka slabě vláknité, v celé čepeli obyčejně 

 tenkými septy ve 2 — 4 dceřinné buňky rozdělené. 

 Lístky v ět e vn é jsou rovněž malé (0*4 — 0*5 mm široké, 

 1 — Yb mm dlouhé), hustě střechovité, ze široké vejčité base 

 poznenáhla v dlouhou, uťatou a drobně zoubkatou špičku vy- 

 táhlé, okraje lemovány 4 — 5 řadou ovrubou a silně do vnitř 

 ohrnuty. Hyalocysty řídce vláknité, n a v n ě j š í straně 

 s četnými kommissurálními dvojpory, jež v apikální části 

 jsou velmi drobné a mají široký prsténec, čímž 

 upomínají na apikální póry Sph. Warnstofii. Na vnitřní 

 straně v apikální partii čepele jsou v r o z í c h buněk jen 

 drobounké póry, v dolejší části pak větší póry mezi 

 vlákny. Chlorocysty jsou na průřezu trojboké neb trapezoické 

 na vnitřní stranu lístku pošinuté. Perichaetialní lístky 

 jsou velké, široce vejčité po okrajích široce lemované, 

 čepel v basální části jen z protáhlých chlorocyst složena ; 

 hyalocysty bez vláken i pórů, toliko septy dělené. 



Dvoudomý. Samčí větévky krásně žlutohnědé' 

 tobolky malé, červenohnědé, na kratičkém pseudopodiu, 

 téměř vždy z velké části v perichaetiálních lístcích ukryté, 

 po vyprášení k basi kalíškovitě zúžené; vzácně kdy však 

 jest plodný. Spory zlatožluté, jemně bradavči té, 25 až 



