IQ XV. Jindřich Veselý: 



Avšak u mnohých badatelů nenalezla dosud »konjugace« 

 ohlasu, a vůbec patří dosud tato otázka k nejspornějším v celé 

 cytologii. Někteří tvrdí, že vůbec žádná konjugace neexistuje 

 (Meves, Fick etc.), jiní připouštějí nanejvýše přiložení se dvou 

 vláken k sobě (Grégoire atd.), jiní dokazují, že vlákna spo- 

 jují se svými konci (end to end conjugation Montgomery) a 

 neschází ani jiných náhledů o tomto stadiu. Vejdovský a po 

 něm Bonnevie, Winiwarter a Sainmont a celá řada botanic- 

 kých cytologů uznávají kopulaci, t. j. úplné splynutí substan- 

 cí dvou vláken. Literatura o předměte je tedy ohromná a mně 

 z větší části ještě nepřístupná, pročež omezím se na vyvlíčení 

 fakt, jež jsem zjistil u svých objektů a která mluví pro paral- 

 lelní kopulací. 



Zprvu nelze se ani dost málo orientovati v hustém klu- 

 bíčku leptonem-chromosomů nacházejících se v synapsi. Dlou- 

 ho však tento stav netrvá. Záhy počíná se hustá splet chromo- 

 somů uvolňovati a z klubíčka vynikají vždy ostřeji a ostřeji 

 jednotlivá vlákna, párali elní kopulace nastává. Chromosomy 

 se ponenáhlu sbližují, probíhajíce dvě a dvě vedle sebe a jsouce 

 více nebo méně od sebe vzdáleny. Kopulace děje se tím způ- 

 sobem, že splývá jak lininový podklad lep tonem, tak také chro- 

 matinová zrnka, která jakožto ehromomery na něm jsou upev- 

 něna. Linin splývá dříve než chromatin. Kopulace neděje se 

 naprosto současně u všech párů chromosomů. (Obr. 6.) V je- 

 diném jádře možno viděti nejrůznější stadia. V některém páru 

 jsou chromosomy ještě daleko od sebe, v jiném probíhají 

 už tak těsně při sobě, že těžko je rozeznati jeden od druhého. 

 Konečně jsem nalezl na svých preparátech i stadia, o nichž se 

 zmiňuje Vejdovský, totiž stadia, kde chromosomy splynuly 

 ,]iž skoro po celé délce a pouze konce zůstávají rozdvojeny. 

 (Obr. 6.) Posléze i tento poslední zbytek ukazující na párovi- 

 tý vznik nových chromosomů mizí a máme nyní co činiti 

 s chromosomy novými, jiného tvaru, totiž s pachynemy čili 

 mixochromosomy, jak je nazval Winiwarter. Tím zakončeno 

 je stadium synaptocytů. 



Jest vskutku podivno, že všechny tyto poměry, které 

 přece na řádně fixovaných praeparátech vystupují se vší žá- 

 doucí jasností, unikly až dosud všem badatelům, kteří se zabý- 

 vali ovogenesou Orthopter. (íiardina (1902), správně rozpo- 



