22 XV. Jindřich Veselý: 



bývalých chromosomů zbývají jen ony zduřelé, zrnité pruhy, 

 diffusně se barvící plasmatickými barvivy, které dlouho ni- 

 kdo se neodvažoval uváděti v přímé spojení s bývalými chro- 

 mosomy. Co však stane se s chromonemy? Otázku tuto, která 

 jistě ihned každému na mysl připadne, zodpoví nám nejlépe 

 obr. 9. Na tomto obrázku je viděti, jak zduřelé linřnové pruhy 

 konvergují do jednoho místa, kde leží jakýsi, intensivněji 

 zbarvený útvar, jakýsi »nucleolus«. Přihlédneme-li blíže k to- 

 muto »nucleolu«, shledáme, že vysílá do jednotlivých linino- 

 vých pruhů výběžky, a že tyto nejsou nic jiného, než zbytek 

 bývalé spirály chromatické a že tedy chromonemy se do »nu- 

 cleolu« sbalují, splývajíce zdánlivě v jedinou hmotu, ne jevící 

 žádnou strukturu. Někdy také nesbalí se chromonemy v je- 

 diný útvar, nýbrž ve 2 až 3. 



Toto sbalení chromonemů nazývá Vejdovský druhou 

 synapsí a přikládá jí autoregulativní význam, že totiž chro- 

 mosomy v ní tak dlouho jsou nuceny zůstati v klidu, dokud 

 váček zárodečný nevzroste do patřičných rozměrů. Pak teprve 

 tvoří se tetrady a dochází k zračím dělením. Útvar sám na- 

 zývá Vejdovský »Innenkern«, »vnitřní jádro«, proti celému 

 váčku zárodečnému »Aussenkern«, uváděje, že se tu jedná o 

 tytéž zjevy jako v telophasi po skončeném dělení. 



V celém právě popsaném pochodu shoduje se Diestra- 

 mena se Steuohothrem. Nepatrný rozdíl jeví se teprve ve 

 tvaru a vzhledu »vnitřního jádra.« Vejdovský praví: »Die 

 Stränge, welche aus dem gewesenen Lininsubstrate der Mixo- 

 ehromosomen entstanden, entbehren jeder Spur der Chromo- 

 nemen. Anstatt dessen erscheint innerhalb des Keimbläschen 

 das oben erwähnte keimfleckartige Gebilde, das sich in den 

 jüngsten Keimbläschen, namentlich nach der Brasilinfärbung 

 nur schwach grau tingiert, und schwach glänzend erscheint.« 

 Zde právě liší se Stenobothrus od Diestrameny. Kdežto Vej- 

 dovský u poslednějších shledal, že chromonem úplně podlehne 

 katachromasi, a také jeho »keimfleck-artige Körper« předsta- 

 vují nám útvar jen velmi slabě se barvící a těžko v jádře 

 rozeznatelný, pozoroval jsem já u Stenobothrů, že chromonem 

 neztrácí docela schopnost barviti se a také »vnitřní jádro« u 

 mého objektu je poněkud jiných vlastností, jsouc značně větší 

 než útvar pozorovaný Vejdovským a barvíc se dosti inten- 



