26 XV. Jindřich Veselý: 



velmi málo příznivým objektem pro ovogen etické studie. Nelze 

 si opatřiti larvální a kuklová stadia, což samo o sobě už je 

 značnou chybou. Buňky pohlavní, zvláště na počátku svého 

 vývoje, jsou tak malé, že vyžadují použití nejsilnějších zvět- 

 šení. Eovněž tak značný počet živných buněk neslouží nikte- 

 rak k zjednodušení poměrů. Co se konečně týče method fixač- 

 ních, musím doznati, že žádný jiný objekt nepůsobil mi tolik 

 nepříjemností a nemilých zklamání, jako Carabus. Dlouho ne- 

 mohl jsem přijíti na methodu, která by mne úplně uspokojila. 

 Methoda Flemmingova a Herrmannova hodí se v tom- 

 to případě pouze pro plasmatické studie a pro pozorování vý- 

 živy oocyty z živných buněk, ale pro mladá stadia se vůbec 

 nehodí. Po jejich použití nebylo v ovogoniích a mladých o- 

 vocytách ani stopy po chromatinu a jaderných strukturách 

 vůbec. A ani v starších oocytách se »zárodečná skvrna« ne- 

 barvila. Vše barvilo se jen diffusně plasmaticky. Sublimât 

 a jeho směsi rovněž mne neuspokojily, trhajíce značně jem- 

 ná pletiva. Teprve v Carnoyově směsi (Alkoh. abs., Chloro- 

 form a Kys. octová ledová v jjoměru: 6:3:1) nalezl jsem fi- 

 xační prostředek, který alespoň relativně pěkně fixoval jak 

 mladá stadia tak i míšky zárodečné starších oocyt. Po použití 

 této směsi barví se též pěkně hämatoxylinem i brasilinem. I 

 »vnitřní jádra« v starších ovocytách se intensivně barví, kte- 

 rážto okolnost jedině umožňuje pozorování jejich tvoření se 

 ze splývajících chromonemů. 



Vaječník u Carabů skládá se ze dvou svazečků trubic 

 vaječných, které ústí do společného vejcovodu. Jinak o je- 

 jich uložení a upevnění v těle platí totéž co pro Stenobothra. 

 Rozdíl je jen v tom, že konečná vlákna jsou mnohem delší. 

 Trubice vaječné patří k typu meroistickému, t. j. střídá se tu 

 vždy jedna ovocyta se skupinou živných buněk, kterých je 

 velké množství. 



O konečném vlákně nelze říci mnoho nového. Rozdíl od 

 Stenobothra spočívá ve větší tlouštce konečného vlákna, v 

 němž jádra leží ve 2 — 3 řadách vedle sebe. Ku konci vlákno 

 poněkud naduří, ale zase se zaškrcuje, aby se hned potom o- 

 pět rozšířilo v konečnou komůrku. Jádra jsou opět v podélné 



