Ovogenetické studie. 27 



ose protáhlá, obsahují neurčitý počet zrnek chromatických, 

 spojených vespolek lininovými vlákny. Avšak je tu zřetelný 

 nucleolus, (buď jeden nebo dva), který svou velikostí ihned 

 je patrný mezi ostatními malými zrnky chromatinovými. Ten- 

 to útvar záhy, již při rozmnožovacích děleních, mizí. Ku 

 konci vlákna opět se staví jádra příčně a rovněž tak plasma 

 nabývá konsistence příčně vláknité. Konečné vlákno je opět 

 pouhé syncytium, ani zde se mi nepodařilo zjistiti rozhrani- 

 čení buněk udávané Giardinou a Günthertem. 



Konečné vlákno přechází v komůrku velmi rychle bez 

 pozvolného rozšíření, které jsme pozorovali u Stenobothra. Že 

 by však existovala nějaká tunica propria dělící vlákno od 

 komůrky nezjistil jsem ani v tomto případě. Jsou sice jádra 

 na rozhraní komůrky a vlákna silně sploštělá, ale blány ne- 

 tvoří. 



K o n e č n á ko m ů r k a. 



Konečná komůrka jest dosti obsáhlá a obsahuje množ- 

 ství jader \-esměs kulovitých. Xetvoří nikdy syncytium, ný- 

 brž každé jádro je obdáno dvůrkem plasinatickým — hned, 

 od samého počátku konečné komůrky máme co činiti s buň- 

 kami. Mladé ovogonie jeví vesiněs následující strukturu: 

 jádra mají chromatinu poskrovnu v podobě několika zrnek 

 různé velikosti spojených lininovými vlákny. Nucleolu, který 

 byl v jádrech konečného vlákna velmi zřetelný, tu více není. 

 Plasmatický dvůrek kol jader je dosti rozsáhlý a barví se 

 šedě hämatoxylinem (obr. 13.) 



Xa samém počátku konečné komůrky prodělávají oo- 

 gonie rozmnožovací dělení. V čas křnese chromatin dříve roz- 

 troušený utvoří četné chromosomy velmi drobné, co jednotky 

 sotva sledovatelné nejsilnějšími systémy, které sestaví se do 

 equatorialní roviny a obvyklým způsobem se dělí, produku- 

 jíce tak ovogonie dceřinné. V plasmě ovogonií tohoto oddílu 

 upoutal moji pozornost kulovitý útvar, intensivně se barvící 

 hämatoxylinem, jehož původ dlouho jsem si nedovedl vysvěliti 

 (obr. 13). Avšak při bedlivějším zkoumání vidíme, že několik 

 ovogonií tvoří vždy skupinu, směřujíce k jednomu bodu, a že 

 na tom místě plasma tvoří silnější, kuželovitou vrstvu. A právě 



