Ovogenetické studie. 29 



rek kol jádra (obr. 14.). Intensivně se barvícího zbytku vřetén- 

 ka více v těchto stadiích nezastihneme. Ovogonie jsou stálým 

 dělením zřejmě úplně vyčerpány, json v depressi, nemohouce 

 se ani dále děliti, ani růsti. Prvá perioda vzrůstu je ukončena. 

 Z tohoto stavu vymaní se ovogonie (říkám proto stále před 

 synapsí ovogonie, poněvadž se domnívám, že teprve po sy- 

 napsí nastává nejdůležitější děj rozlišující ovogonie od živ- 

 ných buněk) opětně synapsí. Bohužel nedochází tu k onomu 

 krásnému stadiu pseudoprofatickému před synapsí jako u Or- 

 thopter (nebo není toto pouze pro nepatrnou velikost chromo- 

 somů zřetelné) a proto také nelze sledovati způsob, jakým se 

 děje tvoření klubíčka synaptického a dlužno se spokojiti kon- 

 statováním hotového fakta, a popisováním jen toho, co vylu- 

 čuje veškerou pochybnost. 



Že dochází k synapsi, a to v tomto případě bezvými- 

 nečně, možno snadno zjistiti na každém praeparátu, neboť sy- 

 naptocyty zaujímají v trubici vaječné určitý oddíl, který je 

 hned nápadný, i při slabším zvětšení. Synaptocyty znázornil 

 jsem na obr. 14. Jádro naplněno je čirým enchylemem, a v 

 jedné jeho polovině je hustý chuchvalec tenkých vláken — 

 leptonemů, přitiskly k stěně jaderné. Chuchvalec sice v někte- 

 rých případech nejeví žádné struktury, ale z analogie u jiných 

 hmyzů, a dle toho co potom následuje, lze s bezpečností tvr- 

 diti, že v hustém synaptickém chuchvalci jsou leptonemové 

 chromosomy velmi těsně k sobě přimknuty. 



Hlavně postsynaptická stadia potvrzují tuto domněnku, 

 neboť i tady nastává parallelní kopulace leptonemů. V někte- 

 rých synaptocytech počíná se hustý chuchvalec uvolňovati a 

 vysílati do volného prostoru jádra tenké chromosomy, které 

 zprvu se vějířovitě rozbíhají, avšak později se vždy 2 a 2 k 

 sobě přibližují, ležíce v dalším stadiu už těsně vedle sebe a 

 splývajíce konečně úplně v jedno vlákno, v mixoehromosom 

 čili pachynema (obr. 16.). 



Druhá perioda vzrůstu. 



Mixochromosomy, které jsou výsledkem kopulace lepto- 

 nemů, nedovolují pro svou poměrně malou velikost rozeznati 

 vždy svou strukturu; v některých ovocytách však přece, zvlá- 



