Ovogenetické studie. 39 



lení nelze pochybovati. Spornost otázky však spočívá v tom, 

 jak vznikla hmota chromatická, a jaký je její význam. V tom 

 ohledu se autoři rozcházejí. 



Giardina popisuje vznik hmoty chromatické takto: »La 

 cromatina del nucleo, ripartita dapprima uniformamente lun- 

 go un reticolo acroinatico, si scinde a poco in due parti: una 

 parte constituta di minutissimi granuli bien transportata ad 

 un emisfero del nucleo, 1'altra parte si concentra in una qua- 

 rantina di grossi granuli, di forma quadrato, sparsi nell' 

 altro emisfero.« Tedy chromatin a tím nemůže Gtiardina 

 mysliti nic jiného než chromosomy, rozdělí se na dvě části, 

 z nichž jedna splyne v »massu chromatinu«. Ona tedy dle 

 Giardixy buduje se přímo z chromosomů, a autor na zá- 

 kladě toho tvrdí, že Boveriho théorie o individualitě chromo- 

 somů je nesprávná. 



Avšak na neudržitelnost tohoto názoru b3 r lo záhy po- 

 ukázáno. GKínthert poznal, že těleso chromatické nevzniká 

 přeměnou celých chromosomů, nýbrž že vzniká ve smyslu 

 Boveriho z částic chromatinových odštěpujících se od chro- 

 mosomů. Avšak GrÜNTHERT svůj ještě ne dosti správný výklad 

 doprovází obrazy, které naprosto neodpovídají skutečnosti, on 

 prostě tvrdí to, co Boveri, že totiž odpadávají části chromo- 

 somů, které však přece zachovávají svou individualitu. 



Správnější jest Debaisieux-ův výklad o původu hmoty 

 chromatické. Dle něho má tato hmota svůj původ v achroma- 

 tickém sítivu jádra. Toto bylo původně stejnoměrně rozpro- 

 střeno v jádře; po posledním dělení rozmnožovacím však se 

 počíná koncentrovati na jedno nebo dvě místa, která se nám 

 pak jeví jako skvrny, intensivněji se barvící plasmatickými 

 barvivy. Jsou-li skvrny 2, splývají později v jedinou. Tato 

 nezůstává dlouho barvitelnou pouze plasmaticky, nýbrž záhy 

 vidíme, že jeví větší affinitu k barvivům chromatickým, k hä- 

 matoxylinu a brasilinu. Xázor Debaissieuxův má do sebe cosi 

 pravdivého. Vidíme skutečně, že chromatická hmota zprvu 

 nebarví se jadernými barvivy, nýbrž jen plasmatickými. Ale 

 na druhé straně opět není možno, aby to bylo pouhé sítivo 

 jaderné, které produkuje chromatickou hmotu. Jaký je tedy 

 původ chromatické hmoty! Vysvětlení je snadné. 



