362 PETRUS NIKITIN, [№ 8.1 
Nihil ad hunc libri qui inscribitur هم‎ бу «tc 2159070 Exutoü трохбттоу- 
тос Ет ӛретй locum (e. 13 р. 84 A == p. 202, 19): ходатер үйр ai тфу ۷۵۵۷ 
eis «X рл] х0р® pépi той сеџатов Ехтротоі ompelöv io où фа9Хоу, бото 
Y| хахім тфу прохоттбутеу ÉGIXEV elg ётиихёстєри TAN медетаемеуу) XATA 
шхрбу éfaheipecdo Bernardakis adnotavit. Minus parcum se praebuit Wytten- 
bach: «хоіпа» inquit «Mosc. 1. Collect. Muret. Jannot. Anon T. V. B.». 
Sed codex Moscoviensis 1 eo nomine minus de hac re certus esse testis putari 
debet, quod in eo, cum primitus xbox scriptum esset, postea alia for- 
tasse manu у in о! correctum est. Sed alium testem neque а Wyttenbachio 
neque ab editore novissimo auditum dare possumus. Descriptum esse 
hunc Plutarchi locum in Parallelorum sacrorum et profanorum codice 
Parisino 1169 f. 7. ibique хабоа legi certiores nos fecit Semenov, gymnasii 
Petropolitani quinti praeceptor. Itaque vix iam dubium haberi debet, quin 
Plutarchus, id quod sententiae aptissimum?) vereque хору est, xaíoux seri- 
pserit, librarii хорске), quo nihil magis vulgare esse potest, vocabulo rariori 
elegantiorique substituerint. Hinc etiam apparet, quam recte et Maxim. 
Treu (De Plutarchi libellis qui in codice Tischendorfiano VII. insunt dis- 
sertatio p. 7) Vulcobii lectionibus (hae enim a Wyttenbachio V littera 
significantur) maiore quam adhuc a viris doctis factum sit cautione fidem 
esse abiudicandam affirmarit et vir ille doctissimus, qui Literar. Centralbl. 
1888 p. 1551 de editione Moralium novissima rettulit, a Plutarchi editoribus 
florilegiorum graecorum copias sperni non debere monuerit. 
Quod in tali sententia, qualem habemus in eiusdem libri c. 15 p. 84F 
[p. 204, 26 sq.]: unre quynv Aproreidou und’ вірүрбу Ауабасүброо unte Teviav 
Ewxparouc Y, Фохіюуос хала у ОтодецьоіуерУ, Phocionis damnatio com- 
memoratur, Socratis silentio praeteritur, non mirari nequeo. Cum ceteros 
accusativos guynv cioyuóv пеуау negatione илуте iterata inter se copulatos 
esse video, facere non possum quin putem per 7, particulam non Xa/ca ocn 
accusativum accusativis qui praecedunt annecti, sed Zwxparouc et Pwxiw- 
vos genetivos ita iungi, ut ex uno eodemque хатабіхуу accusativo uterque 
pendeat. Quod ut commode fieri possit, novo opus est nomine proprio, cuius 
18) Cfr. Moral. p. 223C Тр. 274, 11 ‚Duebn.]: йледі Tıvog подано xal а9тӛу ۷ 
and Ty sou оређу 506 ёт: тойс ierg тбт005 ха! о9тос Exkımeiv Tov Шоу et p. 8411 Гр. 418, 21]: 
Тору Tapéyovoa о Béisen тӛ. xatpux. Sed recte sane se habet xpos, р. 159 [р. 389, 2 Bern. 
ратуу» тб сода mepıxetseru тў dung: TX п\еїста үйр азтой ха! хорифтала TOV шерфу Еті ТЛУ 
профу ёрүхух т есета, тАфтта хо: 656утес хол стомахос ха! ўтар et р. 375 [р. 458, 24]: 
рӯ xxt тлу Әзӛу وت‎ — бихуовта дал той прото 900 Mera ورام رم‎ йі хо! суобсау Zpwrt 
тфу тері ۷ ико xat XXAÀw, ооу ӛтеуаутізу, AN — det YArgop.evnv Exetvou хай тер! 
ёхеїуоу Tapoüczy xat AVATIUTÄALEVNY тої хориотатоц |дЕересіу xax хадарьот2тов. 
_ 19) In Hieroclis Facetiis c. 217, ubi codex habet: 222.26 бих бе Ма Emsypabev à 271 той peto- | 
тоо “О 7070 TÖV хор! юу”. палоџгуоб оду тәуе eine трос тӛу nalovra ‘un ct обтоб урл 
рота ойх olde, xat avapet ме) corruptum esse xuptov ex хору vidit Boissonade. 
Mélanges gréco-romains. T. VI, p. 10. 
