Undersogelse over Vormen og Glommen, 33 



dog ikke meget heftig Bolgegang» Strommen, eller 

 fom den kaldes: Sundfosfen, lader fig til alle Tider 

 pasfere med fmaae Baade opad, og til denne Pasfage 

 hjelper en betydelig Opevje, hvormed man roer op 

 under hiin Pynt paa Veftfiden og derefter hurtig og 

 med Kraft ftræber over til den oftre Bred til en der- 

 værende liden Bugt, men naaer man ikke denne, da 

 gaaer det ud gjennem Strommen og Forfdget maa 

 gjentages» Strandene ere paa begge Sider temmelig 

 fteile, og ved den veftre, hvor Bagevjen gaaer op, er 

 Elven dybeft. Ved lavt Vand vifes fornævnte Pynt 

 langt ud i Elven; den beftaaer af Fjeld og ftore Klip- 

 peftykker, hvilke fidfte maatte bortfkaffes for at for- 

 bedre Lobet. Paa Ofifiden træder, i famme Vand- 

 ftand, Forftranden længere ud i Lobet; og de Stene, 

 der ligge paa den, burde og kunde boriiores. Lige- 

 faa feer man da, og nærmere Oft- end Veftfiden, 2de 

 fmaae Skjær, kaldte Sundfkjæret, at ligge noget lidet 

 ovenfor Strommen, og i denne felv findes et næften 

 altid overfyldt uhyre, etter Anfeende loft Klippeftyk- 

 ke, hvilket gjor Pasfagen paa Vefifiden næften umulig, 

 og fom indtager den fiorlte Deel af Lobet i lavefte 

 Vandftand og foraarfager at man da ikke uden 

 godt Bekjendtfkab kan pasfere Strommen med Sikker- 

 hed. Men disfe Hindringer lade fig bortrydde; thi 

 meget vel kan man formindfke fidftnævnte Klippeftyk- 

 ke ved Minering, da det ved Underlogelfen i 

 Marts 1825 kun laae \ Fod under Våndet paa fit hoiefte 

 Punkt og i dette Aar fenere maa have været fynligt; 

 for aldeles at borttage det behovedes en Dykkerklokke» 

 Skjæret ovenfor derimod kan ligge urorr, forfynet 

 med et Mærke for den Vandftand, hvori det bliver 

 farligt for Pasfagen. 



