Undersogelse over Vormen og Glommen. 113 

 Elvstykket No. 14. 



I Begyndelfen af dette feer man, ligefom i Slut- 

 ningen af forrige Elvftykke, flere dybe Grunde, hvil- 

 ke indtage et temfrteligt Stykke af Flodieiet ; men 

 da de formedelit Dybden ere næften ufkadelige faa 

 forbigaaes de, og ville ventelig forfvinde naar Veft- 

 élven fpærres. Skaarerfanden flutter nu ved Skaarer- 

 evjen, men dens Forftrand ftrækker fig længere ned 

 og forbindes med den ved Underfogelfen lave Fal- 

 lerfand, forn har oplagt fig i de fidfte Aar. Trovær- 

 dige gamle Folk ville vide, at Dybet forhen var paa 

 Veftiiden, og endnu findes Spor til faadant. Skaarer- 

 fandens Oplægning efter Lohrenfaldet har draget Fal- 

 lerfaiidens efter fig, og det er fandfynligt, at Foran- 

 dringen af Elvdybet fra Veft- til Oftfiden endnu ikke 

 er ganflce fuldendt, thi Forfandingerne tillage aarligen ; 

 men naar Veftelven floppes og Renden bag Faller- 

 fanden fyldes af fig felv, eller bedre naar den fidfte 

 forbandtes med Skaaretfanden, faa vil Forandringen 

 blive fuldkomrnen. Den midt for Fallerfanden lig- 

 gende lille og dybe Grund, (kal hi dro re fra et fjun- 

 ket Lændfekar; dette bor optages og Forftrauden for- 

 fynes med Mærker indtil Finsnæs, til Sikkerhed for 

 Seilladfen. Ved fidftnævnte Plads ligger en liden 

 Læudfe. Det er her forn ovenfor af megen Vigtig- 

 hed at beholde Dybet hvor det nu gaaer, thi det let 

 bevægelige Material paa Elvbunden og ved veftre 

 Bred kan fnart undérgaae Forandringer. Vel fkee 

 disfe ei i meget korte Tidslbb, men altid hurtigt nok 

 til Fordærvelfe for Flodens Seilbarhed, og man flip- 

 per lettere fra Vedligeholdelfen af hvad nogen- 

 lunde godt er, end fiden fra Udforelfen af ftore og 



8 



